ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/12294/21                                                                        Суддя першої інстанції: Погрібніченко І.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 квітня 2022 року                                                                                 м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          судді-доповідача                       - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 січня 2022 року, яке ухвалене в порядку спрощеного  позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, за участю третьої особи - Управління Державної казначейської служби України в м. Києві, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати до Управління Державної казначейської служби України у Печорському районі м. Києва подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу права нерухомого майна у сумі 29380 грн 00 коп.
Також позивач просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено повністю, однак не вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу.
Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 січня 2022 року було стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 грн 00 коп.
Не погоджуючись із вказаними додатковим судовими рішеннями, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про розподіл судових витрат. Скаржник вказує на те, що позивач не надав достатніх доказів для підтвердження факту понесення витрат на оплату послуг адвоката. Зокрема, відповідач просить врахувати, що позивач не надано копію книги обліку доходів і витрат самозайнятої особи. 
Відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надходив, що не перешкоджає розгляду справи. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 січня 2022 року - без змін, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи оскаржуване додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що витрати позивача на правничу допомогу є обґрунтованими, відповідають обставинам справи та характеру спору, є підтвердженими належними доказами. Також зазначені витрати пов`язані саме з розглядом справи в суді та є співмірними по відношенню до складності справи.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, зробленими за результатами розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. 
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
За правилами ч.ч. 1, 3 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивач до ухвалення рішення по суті спору подав заяву, в якій навів попередній розрахунок суми судових витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи. 
Після закінчення розгляду ОСОБА_1 у встановлений процесуальним законом строк надав також докази, які підтверджують обсяг виконаних робіт і вказують на їх вартість. 
Правила розподілу судових витрат визначені у ст. 139 КАС України. За правилами абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зазначена норма права вказує на те, що розподіл судових витрат залежить від результатів розгляду справи, а позивач набуває право на відшкодування чи оплату відповідних витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень у разі задоволення позову. 
Як раніше зазначалося, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року, яке набрало законної сили, було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .
Особливості підтвердження та розподілу між сторонами судових витрат на професійну правничу допомогу визначені у ст. 134 КАС України. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За правилами ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Одночасно ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 користувався послугами Адвокатського об`єднання «АННИ МАЦЮК», зокрема, правничою допомогою адвоката Плавайко М.В. 
Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копії договору про надання правничої допомоги від 23 лютого 2021 року, акту про надані юридичні послуги від 10 грудня 2021 року та квитанцію від 25 лютого 2021 року. 
Обсяг та вартість наданих послуг визначені саме в акті про надані юридичні послуги від 10 грудня 2021 року.
Згідно з вказаним актом зміст наданої правової допомоги полягав у аналізі документів, наданих замовником, наданні правового висновку та формуванні стратегії по справі, написанні позовної заяви, комунікації із замовником з приводу стану судової справи, ходу судового розгляду, а також у написанні процесуальних заяв. Загальна вартість наданих послуг - 4500 грн 00 коп.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 15 липня 2021 року у справі № 420/7028/20, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Водночас, проаналізувавши положення ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України, Верховний Суд прийшов до висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Верховний Суд зауважив, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до      Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін. Принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог ч. 6 ст. 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони. Це означає, що відповідач як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у    ст. 139 КАС України.
Судом встановлено, що матеріали справи не містять клопотання чи заяви Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Заперечення проти відповідності розміру заявлених витрат вимогам ч. 5 ст. 134 КАС України.
Натомість вимоги відповідача ґрунтуються на тому, що позивач не надав належних доказів на підтверджували фактичну оплати послуг адвоката, зазначених в акті про надання послуг. Разом з тим надання таких документів не є обов`язковою умовою для розподілу судових витрат. 
За правилами п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Отже, для цілей розподілу судових витрат на правничу допомогу мають бути підтверджені саме обсяг наданих послуг та їх вартість. В той час фактична оплата таких послуг може бути здійснена вже після вирішення питання щодо розподілу судових витрат. 
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена, зокрема, в постановах від 18 серпня 2021 року у справі № 640/11204/19 та від 02 грудня 2021 року у справі № 420/2381/21.
Як раніше зазначалося, обсяг та вартість наданих послуг визначені саме в акті про надані юридичні послуги від 10 грудня 2021 року.
Крім того позивач надав копію квитанції, яка підтверджує факт перерахування Адвокатському об`єднанню «АННИ МАЦЮК» коштів у розмірі, що відповідає вартості послуг адвоката, зазначеній в акті від 10 грудня 2021 року.
Посилання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на відсутність витягу з Книги обліку доходів та витрат Адвокатського об`єднання «АННИ МАЦЮК» колегія суддів вважає необґрунтованими, адже надання такого документа не передбачено положеннями ст. 134 КАС України. 
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн 00 коп.
Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки, викладені в додатковому рішенні суду від 06 січня 2022 року та не можуть бути підставою для його скасування. 
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 січня 2022 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 134, 139, 242, 238, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -      
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 січня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Суддя-доповідач                                                                      А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            В.В. Файдюк 

          Є.В. Чаку