Номер провадження: 22-ц/813/1651/22 
Номер справи місцевого суду: 521/19598/19
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 27

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2022 року                                                                м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 червня 2020 року в цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант Легал Сапорт», про стягнення боргу за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2019 року представник Акціонерного товариства «Ідея Банк» звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 188583,68 грн та вартість сплаченого судового збору у розмір 2828,76 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що 24 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №910.12376 від 24 листопада 2011 року, згідно якого останній був наданий кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості та цільового використання в розмірі 106843,96 грн., зі сплатою 15,99 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів (а.с. 2-28).
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 червня 2020 року вирішено позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №910.12376 від 24 листопада 2011 року, станом на 04 листопада 2019 року у розмірі 188583 (сто вісімдесят вісім тисяч п`ятсот вісімдесят три) гривні 68 копійок, що складається із: простроченого боргу в розмірі 79304,70 грн., прострочених процентів в розмірі 80736,16 грн., строкових процентів в розмірі 476,56 грн., пені за несвоєчасне погашення платежів (за період з 04 травня 2019 року по 04 листопада 2019 року) в розмірі 26678,00 грн., дебіторської заборгованості в розмірі 1388,26 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір в розмірі 2828 (дві тисячі вісімсот двадцять вісім) гривень 76 копійок (а.с 243-248).
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просила суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.06.2020 року, ухвалити нове, яким відмовити АТ «Ідея Банк» в стягненні з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 188583 гривні 68 копійок. В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що рішенням вважає необґрунтованим, тому що суд першої інстанції не дав оцінку його міркуванням та розрахункам заборгованості за кредитним договором, що були викладені у відзиві на позовну заяву, запереченнях, заяві про застосуванні строків позовної давності. Апелянт пояснює, що 24.11.11 року між нею та АТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №910.12376 на суму 106843 гривні 96 копійок на строк 84 місяці. Апелянт пояснює, що позивач необґрунтовано зазначив в позовній заяві значно більшу суму заборгованості по простроченим процентам. Апелянт вважає, що стягнення з неї дебіторської заборгованості в розмірі 1388 гривень 26 копійок є необґрунтованим. Крім того, виписка з особистого рахунку по кредитному договору, що додана до позовної заяви замість відомості про те, що АТ «Ідея Банк» перерахував частку грошових коштів, що апелянтом були сплачені за погашення боргу. Грошові кошти в розмірі 1308 гривень 78 копійок, що були витрачені за відомостями АТ «Ідея Банк» на укладання договору страхування, повинні бути зараховані на погашення його боргу за кредитним договором. Також апелянт пояснює, що необхідно застосувати спеціальний строк позовної давності в один рік до можливості стягнення пені, в цьому разі з апелянта буде стягнуто значно менша сума пені. Апелянтом було проведено розрахунки, тому вважає, що його заборгованість за кредитним договором становить 106134 гривні 63 копійки та наголошує на тому, що не оспорює факт укладення ним банківського кредиту, а лише розмір заборгованості (т. 2, а.с. 1-9). 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.10.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху (т. 2, а.с. 16-18), ухвалою від 11.01.2021 року відкрито апеляційне провадження та справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження (т. 2, а.с. 30-32).
11 березня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшов відзив АТ «Ідея Банк» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначає, що не погоджується із апеляційною скаргою відповідача, оскільки в підтвердження заявленої до стягнення заборгованості по кредитному договору позивачем було надано до суду детальний розрахунок заборгованості та інші документи, що підтверджують виникнення такої. Доводи апелянта щодо спеціального строку позовної давності, на думку представника АТ «Ідея Банк», спростовуються в свою чергу умовами договору, згідно якого строк позовної давності було збільшено до 5 років. 
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 910.12376 від 24.11.2011 року не виконала, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 188583,68 грн, яка підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості станом на 04.11.2019 року, випискою з особового рахунку, та підлягає поверненню. Разом з тим, враховуючи п. 9 параграфа 10 кредитного договору щодо встановлення строку позовної давності в 5 років, оскільки відповідач здійснила останній платіж по договору в січні 2018 року, підстави для застосування строків позовної давності відсутні.
Апеляційний суд частково погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 24.11.2011 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № 910.12376, згідно якого Банк зобов`язується надати ОСОБА_1 кредит у сумі 106843,96 грн (фінансування купівлі транспортного засобу - 105264,0; фінансування страхового платежу за страхування життя - 1579,96 грн), строком на 84 місяці (до 24.11.2018 року), зі сплатою відсотків за користування у розмірі 15,99 % річних. Параграф 4 зазначеного договору закріплює обов`язок позичальника протягом дії договору сплачувати кредит та проценти у вигляді ануїтентних платежів в терміни та сумах, визначених у графіку щомісячних платежів (а.с. 6-9).
Згідно наданої виписки з особового рахунку, відповідач отримала надані Банком грошові кошти та здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором до 11.06.2015 року (було внесено останній платіж у розмірі 1000,0 грн) (а.с. 18-22). Проте повністю свої зобов`язання щодо повернення не виконала.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Окрім відсоткової ставки, кредитним договором № 910.12376, а саме параграфом 9 передбачено, що у разі порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів від 1 до 60 днів, Банк має право нараховувати та стягувати з позичальника пеню у розмірі 0,15% від простроченої суми боргу за кожен день прострочки; у разі порушення більше ніж 60 днів - 0,65% (а.с. 6-9). Разом з тим, згідно додатку № 1 до кредитного договору, реальна процентна ставка становить - 26,04 %, абсолютне значення подорожчання кредиту в грошовому виразі становить 96008,50 грн (а.с. 8-9). Зазначений додаток № 1, як і сам кредитний договір, було підписано безпосередньо ОСОБА_1 , що в свою чергу підтверджує факт ознайомлення та погодження останньої із запропонованими умовами кредитування.
Проте, відповідно до правової позиції, яка міститься в постанові КЦС ВС від 10 листопада 2021 року по справі № 509/5168/15-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Строк дії зазначеного договору до 24.11.2018 року, таким чином пеня за несвоєчасне погашення платежів нарахована за період з 04.05.2019 року по 04.11.2019 року не підлягає стягненню.
Аналогічні висновки містяться також в постанові Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, та крім того, зазначається, що в охоронних правовідносинах права та інтереси заявника забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Тобто, враховуючи вищенаведене та оскільки відповідач не здійснила повне погашення заборгованості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності стягнення з відповідача виниклої заборгованості, проте не було враховано строки в межах яких Банк мав право нараховувати пеню за порушення позичальником термінів сплати визначених договором щомісячних платежів.
Стосовно посилання апелянта на застосування строків позовної давності, слід зазначити наступне. 
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Стаття 259 ЦК України передбачає можливість зміни строку позовної давності за домовленістю сторін.
Згідно кредитного договору № 910.12376 від 24.11.2011 року, сторонами було обумовлено, що до зазначених правовідносин застосовується строк позовної давності тривалістю 5 років. Кінцевий строк погашення заборгованості становить 24.11.2018 року, Банк в свою чергу звернувся до суду 27.11.2019 року, тобто в межах встановленого кредитним договором строку позовної давності. Разом з тим, слід зазначити, що вказаним договором, а саме параграфом 4 встановлено здійснення погашення заборгованості шляхом сплати ануїтентних платежів 24 числа кожного місяця протягом строку погашення.
Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Тобто в даному випадку обчислення строку позовної давності починається з моменту настання строку погашення чергового платежу та обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. 
Враховуючи, що сторонами було погоджено здійснення погашення заборгованості шляхом сплати ануїтентних платежів, до яких відповідно застосовується положення ст. 261 ч. 5 ЦК України, позивачем було пропущено строк позовної давності стосовно частини платежів, а саме з 24.11.2011 по 24.11.2014 року, однак судом першої інстанції не враховано зазначений факт під час ухвалення оскаржуваного рішення. 
Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, апеляційний суд задовольняє позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» частково та стягує з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 910.12376 від 24.11.2011 року у розмірі 101760,45 грн (заборгованість за кредитом - 74851,59 грн; заборгованість по відсоткам - 26908,86 грн).
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позовні вимоги задоволено на суму 101760,45 грн, тобто 54 % від заявлених позовних вимог (188583,68 грн).
Позивачем, в свою чергу, понесено судові витрати, які складаються із судового збору за подання позовної заяви 2828,76.
Тому з відповідача слід стягнути судові витрати на користь позивача у розмірі 2828,76*54%=1527,53 грн.
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про зміну рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 червня 2020 року в частині розміру заборгованості.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
РішенняМалиновського районного суду м. Одеси від 24 червня 2020 року - змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (79008, м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ 19390819) заборгованість за кредитним договором № 910.12376 від 24 листопада 2011 року у розмірі 101760,45 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 74851,59 грн, заборгованості по відсоткам 26908,86 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (79008, м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ 19390819) судовий збір у розмірі 1527,53 грн.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.
 
Судді Одеського апеляційного суду                                                    А.І. Дришлюк
 
Р.Д. Громік
 
М.М. Драгомерецький

18.04.2022 року                                                                 м. Одеса