ПОСТАНОВА 
Іменем України

17 серпня 2022 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 405/2010/22
провадження № 22-ц/4809/800/22 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л.,
за участі секретаря – Савченко Н. В.,
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
заінтересовані особи – ОСОБА_5 , Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2022 року у складі судді Іванової Л. А. і

В С Т А Н О В И В:

В травні 2022 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернулась до суду з із заявою та з урахуванням уточнень просила видати обмежувальний припис ОСОБА_5 на строк до шести місяців із забороною щодо спілкування у будь-який спосіб, ведення листування, телефонних переговорів або контактування через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб з ОСОБА_1 та їх дітьми – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Заява мотивована тим, що 02.08.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, від якого мають малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Починаючи з 2019 року життя заявника із ОСОБА_5 стало нестерпним з підстав постійного зловживання останнім алкогольними напоями та періодичного знаходження в неадекватному стані внаслідок вживання ним наркотичних засобів, що виражалося в постійних образах, нецензурних висловлюваннях в адресу ОСОБА_1 , картань, принижень, застосуванню грубої фізичної сили, про що останньою неодноразово повідомлялося до правоохоронних органів.
Проте, ОСОБА_5 знову вчиняв щодо ОСОБА_1 неправомірні дії, що виражалися у привселюдному приниженні, образах, нецензурній лайці та висловлюваннях при їх спільних дітях, що паплюжать її честь і гідність як жінки, так і матері. 
Також, заявник зазначала, що перебуваючи в постійному стресі, хвилюючись за власне здоров`я та життя, а також її дітей, зазнаючи постійно сильних душевних хвилювань та страждань, що виражається у постійних тривогах, безсонні, відчутті безпорадності та страху, викликаних поведінкою ОСОБА_5 , вона звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу. 
Заяник вважає, що наведені нею обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 є абюзером, а його дії мають системний, а не поодинокий характер, без мети подальшого виправлення чи щирого каяття щодо скоєного та вчинюваної поведінки, а отже правовідносини є триваючими з існуванням подальшого ризику можливого продовження таких дій, як наслідок, звернулась до суду із відповідною заявою про видачу обмежувального припису.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2022 року заяву ОСОБА_1 , яка також діє як законний представник в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про видачу обмежувального припису залишено без задоволення.
Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 в порушення вимог ст.81 ЦПК України не надала суду беззаперечних та належних доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_5 постійного та безперервного домашнього насильства, а судом першої інстанції при розгляді справи по суті не встановлено випадків домашнього насильства відносно заявника та малолітніх дітей, а також ризиків настання насильства у майбутньому.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2022 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Суд першої інстанції всупереч вимогам ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України допустив безпідставне затягування строку, про що свідчить ухвала про залишення заяви без руху з наданням десятиденного строку на усунення недоліків, винесена лише 13.06.2022, в той час як заява була подана 11.05.2022.
Крім того, суд першої інстанції попри вимоги ч. 1 ст. 350-8 ЦПК України вручив заявниці лише вступну та резолютивну частину оскаржуваного рішення.
ОСОБА_1 зазначає, що в період перебування у шлюбі ОСОБА_5 постійно обмежував її свободу спілкування та пересування, що відбувалося на очах у дітей та негативно впливало на їх розвиток, психологічне і фізичне здоров`я.
Зараз ОСОБА_5 вживає наркотики та зловживає алкогольними напоями, влаштовує сварки з використанням нецензурних слів, погрозами щодо застосування фізичної розправи та заподіяння тілесних ушкоджень заявниці та їх дітям, що також відбувається на очах у в присутності дітей.
Крім того, суд першої інстанції під час судового засідання не взяв до уваги та жодним чином не аргументував підстави відмови у неприйнятті наданих заявницею доказів, а саме відеозаписів та скриншотів переписок в соціальних мережах, де ОСОБА_1 кричить, що ОСОБА_6 не його донька, грубе поводження з дітьми, спілкування з вживанням нецензурної лайки тощо.
Від адвоката Усатенка В. Ю., який представляє інтереси ОСОБА_5 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2022 року залишити без змін.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник адвокат Швець Р. Ю. підтримали доводи апеляційної скарги, представник ОСОБА_5 адвокат Усатенко В. Ю. заперечував проти доводів апеляційної скарги.
Представник Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про дату, час і місце розгляду справи повідомлене належним чином, суд вирішив розглянути справу без його участі, що відповідає положенням статті 372 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 02 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 539 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . 
Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей - доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За довідкою № 005590/1 про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради, сформованою 26.04.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 12.08.2009 по теперішній час.
Відповідно до відповіді Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 18.04.2022 № 2187/111-22, наданої ОСОБА_1 , її звернення щодо протиправних дій чоловіка ОСОБА_5 від 11.04.2022, зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал ЄО) за №15555, та повідомлено, що в ході розгляду відповідного звернення обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення не виявлено, а тому підстав для внесення викладених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено. Вказане звернення розглянуто відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» та працівниками Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, 18.04.2022 складено відповідну довідку.
Як вбачається з довідки «Про результати проведеної перевірки по заяві ОСОБА_1 » за підписом інспектора СПДН Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції Є.Шуракової та начальника СПДН Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції Д.Гнєзділової, 11.04.2022 до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надійшла заява від гр. ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що її чоловік ОСОБА_5 , вчиняє відносно неї протиправні дії. 
Вказану подію зареєстровано до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Кропивницького РУП за № 15555 від 11.04.2022. 
В ході проведеної перевірки опитано ОСОБА_1 , яка пояснила, що чоловік ОСОБА_5 , вчиняє відносно неї протиправні дії, а саме: залякував, виражався до неї нецензурною лайкою та погрожував останній фізичною розправою. 
Подальшими виїздами двері ніхто не відчиняв, на телефонні дзвінки останній не відповідає (вказані дії зафіксовано на нагрудний відеореєстратор Кропивницького РУП сектору протидії домашньому насильству), тим самим, на даний час встановити місце перебування ОСОБА_5 , не видається за можливе, так як останній навмисно уникає зустрічі з працівниками поліції. 
Також в подальшому у разі встановлення місця знаходження ОСОБА_5 та всіх обставин справи буде вирішуватись питання щодо притягнення його до відповідальності згідно чинного законодавства.
Відповідно до копії талону-повідомлення єдиного обліку №18976 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, виданого Кропивницьким РУП ГУ НП в Кіровоградській області, 05 травня 2022 року надійшло повідомлення від ОСОБА_1 зі служби 102, за яким остання просить перевірити чоловіка ОСОБА_5 та його друзів, так як вони її (заявника) переслідують.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.
З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.
Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Принцип змагальності під час розгляду справи судом визначає можливості й обов`язки сторін щодо доказування.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина першастатті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини першоїстатті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріалами справи підтверджується, що згідно відповіді Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 18.04.2022 № 2187/111-22, наданої ОСОБА_1 , її звернення щодо протиправних дій чоловіка ОСОБА_5 від 11.04.2022, зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал ЄО) за №15555, та повідомлено, що в ході розгляду відповідного звернення обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення не виявлено, а тому підстав для внесення викладених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено. Вказане звернення розглянуто відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» та працівниками Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, 18.04.2022 складено відповідну довідку (а. с. 6).
Як вбачається з довідки «Про результати проведеної перевірки по заяві ОСОБА_1 » за підписом інспектора СПДН Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції Є. Шуракової та начальника СПДН Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції Д. Гнєзділової, 11.04.2022 до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надійшла заява від гр. ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що її чоловік ОСОБА_5 , вчиняє відносно неї протиправні дії. 
Вказану подію зареєстровано до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Кропивницького РУП за № 15555 від 11.04.2022. 
В ході проведеної перевірки опитано ОСОБА_1 , яка пояснила, що чоловік ОСОБА_5 , вчиняє відносно неї протиправні дії, а саме: залякував, виражався до неї нецензурною лайкою та погрожував останній фізичною розправою. 
Подальшими виїздами двері ніхто не відчиняв, на телефонні дзвінки останній не відповідає (вказані дії зафіксовано на нагрудний відеореєстратор Кропивницького РУП сектору протидії домашньому насильству), тим самим, на даний час встановити місце перебування ОСОБА_5 , не видається за можливе, так як останній навмисно уникає зустрічі з працівниками поліції. 
Також в подальшому у разі встановлення місця знаходження ОСОБА_5 та всіх обставин справи буде вирішуватись питання щодо притягнення його до відповідальності згідно чинного законодавства (а. с. 7).
Відповідно до копії талону-повідомлення єдиного обліку №18976 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, виданого Кропивницьким РУП ГУ НП в Кіровоградській області, 05 травня 2022 року надійшло повідомлення від ОСОБА_1 зі служби 102, за яким остання просить перевірити чоловіка ОСОБА_5 та його друзів, так як вони її (заявника) переслідують (а. с. 6 на звороті).
Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, ОСОБА_1 посилалась на те, що ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного та/або наркотичного сп`яніння, поводить себе досить агресивно щодо неї, а також застосовує до неї заходи психічного та фізичного впливу,вчиняє щодо заяниці неправомірні дії, що виражаються у привселюдному приниженні, образах, нецензурній лайці та висловлюваннях при їх спільних дітях, що паплюжать її честь і гідність як жінки, так і матері. 
Разом з тим, надані заявником на підтвердження вказаних обставин докази свідчать лише про факт звернення останньої до правовоохоронних органів із відповідною заявою, що була зареєстрована.
Проте, будь-яких даних про те, що ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного правопорушення, чи даних про те, що він був притягнутий до адміністративної чи кримінальної відповідальності у будь-якому вигляді за вказаним фактом, матеріали справи не містять.
Сам факт звернення заявника до органів поліції свідчить про наявність конфлікту між сторонами та не підтверджує факт вчинення ОСОБА_5 домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені законодавством.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29 серпня 2019 року у справі № 640/23804/18 (провадження № 61-3848св19), від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц (провадження № 61-3510св20) та від 13 липня 2022 року у справі № 369/12715/20 (провадження № 61-20985св21).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України заявник не надала суду належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_5 фізичного та психологічного насильства відносно неї та їх спільних дітей, а також ризиків настання насильства у майбутньому, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису. 
Суд часткового погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України порушив строки розгляду заяви про видачу обмежувального приписута всупереч ч. 1 ст. 350-8 ЦПК України вручив заявниці лише вступну та резолютивну частину оскаржуваного рішення, проте, зазначені процесуальні недоліки на правильні по суті висновки за наслідками розгляду заяви не вплинули та не призвели до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства, а правильне по суті і законне рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 18 січня 2018 року у справі № 907/485/16).
Доводи апеляційної скарги про те, що в період перебування в шлюбі ОСОБА_5 постійно обмежував свободу спілкування та пересування ОСОБА_1 , що відбувалося на очах у дітей та негативно впливало на їх розвиток, психологічне і фізичне здоров`я, та про те, що ОСОБА_1 вживає наркотики та зловживає алкогольними напоями, влаштовує сварки з використанням нецензурних слів, погрозами щодо застосування фізичної розправи та заподіяння тілесних ушкоджень заявниці та їх дітям, що також відбувається на очах у в присутності дітей, не підтверджуються належними та допустими доказами, а надані заявницею на підтвердження доводів заяви докази не підтверджують наведені обставини.
Суд також не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції під час судового засідання не взяв до уваги та жодним чином не аргументував підстави відмови у неприйнятті наданих заявницею доказів, а саме відеозаписів та скриншотів переписок в соціальних мережах, де ОСОБА_1 кричить, що ОСОБА_6 не його донька, грубе поводження з дітьми, спілкування з вживанням нецензурної лайки, з огляду на те, що протоколом та технічним звукозаписом судового засідання від 13 червня 2022 року (а. с. 57-59) підтверджується, що заявник та її представник в судовому засіданні просили заслухати аудіосзапис розмови доньки ОСОБА_6 та її бабусі, а в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено через те, що обставини, які підтверджують вказані докази, не були зазначені ОСОБА_1 у заяві про видачу обмежувального припису.
Разом з тим, матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 ставила питання про долучення до матеріалів справи електронних доказів, про які зазначає в апеляційній скарзі та які просить долучити до матеріалів справи, а тому вказані доводи є безпідставними. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
       Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2022 року без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 19.08.2022.

Головуючий суддя                                                 С. І. Мурашко 

Судді                                                                 А. М. Головань

О. Л. Карпенко