ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2022 р.                                                м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В.П., при секретарі Костюк Л.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та діючого в його інтересах захисника Лопуха С.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 03 травня 2022 року, -
ВСТАНОВИВ:
Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 03 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. 
Згідно постанови районного суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 27.03.2022 року о 13 год. 56 хв., по вул. Проспекту Незалежності, 94 м. Чернівців керував транспортним засобом марки «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці не реагують на світло, дуже звужені, тремтіння рук та повік). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що підтверджується висновком ЧОНД від 27.03.2022 року. своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
На вказану постанову особою, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 03 травня 2022 року відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

ЄУНСС: 725/1793/22                                Головуючий у І інстанції: Одовічен Я.В.
Номер провадження: 33/822/295/22                Головуючий в апеляційній ін-ції : Давній В.П.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП        
Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до дослідження та оцінки доказів по справі, що потягло за собою необґрунтоване судове рішення. Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду. Місцевим судом було порушено ст.ст.245, 268, 280 КУпАП.
Стверджує, що складений протокол про адміністративне правопорушення відносно нього щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не відповідає вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 №1376 та є неналежним доказом, оскільки вказана у ньому адреса складання протоколу вул. Миколаївська, 30 а м. Чернівців не є місцем зупинки транспортного засобу, а також не є місцем де знаходиться приміщення органу поліції.
Також у вказаному протоколі виправлений час вчинення правопорушення, що унеможливлює встановити коли вчинено правопорушення. Згідно з відеоматеріалів файл part_00000 час зупинки транспортного засобу 13 год. 33 хв., а відтак о 13 год. 56 хв. керувати транспортним засобом він не міг.
Крім цього, у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» у протоколі містяться скороченням, що є порушенням п.9 розділу ІІ Інструкції №1376.
Апелює, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення йому не було роз`яснено права, передбачені ст.ст.55, 56, 59 Конституції України, що порушує вимоги п.11 розділу ІІ зазначеної Інструкції №1376.
Вважає, що в протоколі не зрозуміло сформовано суть правопорушення, оскільки не вказано, від якого саме огляду він відмовився (на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння) та не зазначено, який порядок проходження такого огляду було йому запропоновано.
Зазначає, що у протоколі не вказано, що йому пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейськими. Не міститься в протоколі і його відмова від проходження такого огляду.
Звертає увагу суду на те, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння  в закладі охорони здоров`я  не відмовлявся, так як він поїхав разом із працівниками поліції. У медичній установі працівник запропонував йому здати сечу для проведення аналізу, однак він не міг її здати, оскільки біля нього постійно стояли працівники поліції. 
Він був готовий здати кров чи інші біологічні зразки, однак їх ніхто не брав, хоча відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкіряного покриву обличчя і рук, кров.
Апелює на те, що його не було відсторонено працівниками поліції від керування транспортним засобом та його допустили д керування транспортним засобом шляхом надання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, що свідчить про очевидну відсутність для працівників поліції будь яких ознак сп`яніння у нього.
Також стверджує, що висновок ЧОНД №461 є неналежним доказом, оскільки він не відповідає формі визначеній в Інструкції №1452/735. Він хотів здати біологічну речовину (сечу), однак через хвилювання та постійний тиск зі сторони лікаря та поліцейських не мав фізіологічної можливості його здати. При цьому, в матеріалах справи є висновок ЧОНД №541, який був виданий в той самий день, тим самим закладом та лікарем, згідно якого він був тверезий – діагноз F.00.00, однак, який був відхилений районним судом. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та діючого в його інтересах захисника Лопуха С.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ній, та дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.ст.245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону було дотримано районним судом.
Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, серед іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
У відповідності до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена наявними у справі письмовими доказами, яким суд дав вірну юридичну оцінку.
Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав і надав суду пояснення, аналогічного змісту, які були надані ним в районному суді та зазначені ним в поданій апеляційній скарзі. 
Хоча  ОСОБА_1 й заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, доводи поданої апеляційної скарги про те, що постанова суду є необґрунтованою та незаконною, апеляційний суд визнає безпідставними.
Правильність висновку суду першої інстанції про вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 336671 від 27.03.2022 року (а.с.1), згідно якого ОСОБА_1 27.03.2022 року о 13 год. 56 хв., по вул. Проспекту Незалежності, 94 м. Чернівців керував транспортним засобом марки «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці не реагують на світло, дуже звужені, тремтіння рук та повік). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що підтверджується висновком ЧОНД від 27.03.2022 року. своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено суть правопорушення, який підписаний особою, яка його склала і особою правопорушника. Зауваження щодо змісту вказаного протоколу відсутні.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, при обставинах, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджується медичним висновком № 461 від 27.03.2022 року (а.с.3), що виданий лікарем-наркологом МОЗ України ОКНП «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_2 , який скріплений печаткою і підписом лікаря, з якого вбачається, що, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовився від проходження медичного огляду та обстеження.
Крім цього, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, при обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджується відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції (а.с.8). Зокрема, з вказаних відеозаписів видно, що під час складення адміністративних матеріалів на водія ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП у працівника поліції виникла підозра, що останній, перебуває в стані наркотичного сп`яніння по виявленим ознакам, в зв`язку з чим працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у ЧОНД, на що останній погодився, однак своєю поведінкою, діями, які тривали певний період часу, які свідчили про навмисне затягування часу та не бажання вчиняти будь-яких спрямованих дій на здачу біологічних зразків. 
Всі обставини, які мають значення для даної категорії справи зафіксовані на відеозаписі, у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правової оцінки цього доказу, який є достовірним, належним та допустимим. 
А тому доводи апелянта про те, що у працівників поліції не було підстав для направлення його в медичний заклад для огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння, а також, що останній від такого огляду не відмовлявся є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним. 
Будь-яких підстав не довіряти вищенаведеними доказами, апеляційний суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.
Крім того, сам правопорушник в поданій апеляційній скарзі та в своїх поясненнях, які ним були надані в апеляційній інстанцій не заперечував той факт, що він не надав лікарю-наркологу зразки свого біологічного середовища, а його пояснення про те, що у нього не вийшло їх надати у зв`язку із тим, що він сильно хвилювався через присутність працівників поліції та постійного тиску лікаря, на думку апеляційного суду, є способом уникнення адміністративного стягнення за скоєне правопорушення.
Твердження апелянта про порушення судом вимог ст.268 КПК України, то апеляційний суд вважає їх слушними, однак ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду було надано можливість реалізувати своє право передбачене, вказаною статтею та при цьому, ним не доведено позицію щодо незаконності його притягнення до адміністративної відповідальності. 
Доводи ОСОБА_1 про те, що складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП та Інструкції №1376, є безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому, зазначено дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші відомості, необхідні для вирішення справи. 
Твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про наявність розбіжностей в часі вчинення адміністративного правопорушення, оскільки у протоколі серії ААБ №336671 вказано 13 год. 56 хв., хоча з відеоматеріалів, які містяться в матеріалах справи, час зупинки транспортного засобу 13 год. 33 хв., апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки факт відмови ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння є беззаперечним. До того ж, дані розбіжності вказують лише про технічну помилку працівника поліції при складенні відповідних матеріалів, а тому даний факт не є підставою для скасування рішення суду.
Доводи апелянта про те, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не відмовлявся, так як він поїхав разом із працівниками поліції, однак не зміг здати сечу для проведення аналізу, у зв`язку із тим, що біля нього були присутні працівники поліції, які здійснювали на нього постійний тиск, та йому було надано лікарем малий проміжок часу, на думку апеляційного суду є надуманими, оскільки з матеріалів справи, а саме з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що медичним співробітником було надано ОСОБА_1 період часу впродовж 25 хвилин, протягом якого він повинен був здати біологічні середовища. Протягом вказаного часу ОСОБА_1 було двічі надано води та роз`яснено, що не здача вказаного біологічного середовища буде розцінено, як відмова від проходження огляду, і відносно нього будуть складені матеріали за ч.1 ст.130 КУпАП, при цьому, останній не висловлював потреби збільшити вказаний час. Під час вказаного часу працівники поліції знаходилися на відстані від  ОСОБА_1 за дверима вбиральні і жодного тиску на нього не здійснювали.
Вважаю що лікар-нарколог, який проводив медичний огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 визначив розумний строк, протягом якого обстежуваний мав виконати дії для реалізації положень Інструкції №1452/735 в частині збору біологічного середовища для лабораторного дослідження, тим більше, що вказана Інструкція не містить правового регулювання процедури медичного огляду в частині фіксування часу, необхідного для здачі біологічного середовища.
За таких обставин вважаю, що дії працівника медичного закладу охорони здоров`я та працівників поліції відповідали положенням закону та були проведені з урахуванням медичної специфіки обстеження осіб на стан сп`яніння.
Міркування апелянта стосовно того, що він був готовий здати кров чи інші біологічні зразки, однак їх ніхто не брав, є його припущенням, при цьому, у відповідності до положень вказаної вище Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Також може використовуватись і кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інші біологічні зразки. Тобто, тільки в силу певних обставин, коли водій без свідомості чи перебуває в важкому стані і у нього неможливо відібрати біологічне середовище (сечу), предметом дослідження можуть бути інші біологічні середовища, в тому числі і кров.
Оскільки ОСОБА_1 перебував у свідомості і впродовж перебування у медичному закладі свідомо не здав біологічне середовище (сечу), вважаю, що висновок про те, що він умисно відмовився від проходження медичного обстеження є вірним.
Припущення скаржника про те, що висновок ЧОНД №461, є неналежним доказом, оскільки він не відповідає формі визначеній в Інструкції №1452/735, на думку апеляційного суду є помилковими, оскільки апелянтом не надано жодних належних доказів оскарження у встановленому законом порядку дій лікаря під час проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також визнання недійсним чи скасування висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У зв`язку із чим, вказаний висновок №461, є належним доказом встановлення відмови  ОСОБА_1  від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Також не знайшли свого підтвердження доводи  ОСОБА_1  про те, що  при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №336671, йому не було роз`яснено права, передбачені ст.ст.55, 56, 59 Конституції України, що порушує вимоги п.11 розділу ІІ зазначеної Інструкції №1376, оскільки згідно змісту вказаного протоколу гр-ну ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується його підписом, який міститься у протоколі.
Посилання апелянта на ті обставини, що він пройшов медичний огляд у визначеному законом порядку в ОКНП ЧОНД, згідно висновку №541 тверезий – діагноз F.00.00, апеляційний суд не може взяти до уваги та вважає його недопустимим доказом, виходячи з приписів ч.ч.4, 5 ст.266 КУпАП, згідно яких огляд осіб на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, вказане зазначене і в п.9 розділу 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи вказаний висновок, який надав правопорушник в суд першої інстанції, отриманий з порушенням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції, оскільки дослідження було проведено у зв`язку з його самостійним зверненням 27 березня 2022 року о 19 год 50 хв. (а.с.26), тобто через більше ніж дві годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, а також у відсутності поліцейського, що не відповідає вказаним вище положенням, а тому вважається недійсним.
Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі апелянта, то вони носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянтів, викладених ними у поданій апеляційній скарзі.
Під час розгляду справи судом ОСОБА_1  та його захисник не навели переконливих доводів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 , як події, так і складу адміністративного правопорушення.
Підстав вважати, що порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння співробітниками поліції та лікарем медичної установи було порушено, у суду немає.
Таким чином, вважаю що районний суд всебічно, повно і об`єктивно з`ясував вказані обставини справи, та вирішив її в точній відповідності з законом. 
Рішення районного суду по суті є правильним, порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати його не встановлено.
На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 03 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького 
апеляційного суду                                        В.П. Давній