Постанова
Іменем України       
 
21 квітня 2022 року
м. Київ
 
справа № 757/7133/20
провадження № 61-20034св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Фаловської І. М., 
 
суддів: Ігнатенка В. М., Мартєва С. Ю., Сердюка В. В. (суддя-доповідач),               Стрільчука В. А., 
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Бєлановського Валерія Петровича на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року в складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Пікуль А. А., Левенця Б. Б.,
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними та витребування квартири.
 
В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 . У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем вона мала намір здати належну їй квартиру в оренду або продати її. Для цього вона видала довіреність на представництво її інтересів близькій подрузі ОСОБА_6 , яка мала здійснити всі необхідні дії для здачі в оренду чи продажу її квартири. Проте ОСОБА_6 , будучи її представником, діючи недобросовісно, 07 листопада 2019 року уклала від її імені договір іпотеки з ОСОБА_2 , за умовами якого належна їй квартира була передана в іпотеку для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_4 перед ОСОБА_2 за договором позики, укладеним 05 листопада 2019 року. Наслідком укладення вказаного договору іпотеки стало обтяження нерухомого майна та в подальшому втрата ОСОБА_1 права власності на квартиру у зв`язку із стягненням заборгованості за вказаним вище договором позики шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
26 лютого 2021 року на підставі інформації з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що власником квартири  АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 .
 
Враховуючи наведене, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивачка просила визнати недійсними договір іпотеки від 07 листопада 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Недостопом Д. В., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , договір позики від 05 листопада 2019 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , та витребувати квартиру АДРЕСА_1 з володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 липня 2021 року       ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Печерським районним судом міста Києва від 19 серпня         2020 року, якою було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 1501683980000.
 
Рішення мотивовано тим, що суд першої інстанції, встановивши, що спірні договори позики та іпотеки підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов цих договорів, сторони та представники мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, на момент укладення вказаних договорів не заявляли додаткових вимог щодо їх умов, дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для визнання недійсними спірних договорів позики та іпотеки. 
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Бєлановський В. П., оскаржив його в апеляційному порядку.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року клопотання ОСОБА_2 задоволено, закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Бєлановського В. П. на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 липня 2021 року у справі за позовом                       ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними та витребування квартири на підставі пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України. 
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що апеляційне провадження у справі підлягає закриттю, оскільки повноваження адвоката Бєлановського В. П. на представництво інтересів позивачки у справі ОСОБА_1 припинилися у момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , а апеляційна скарга на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 липня 2021 року подана представником 31 серпня 2021 року.
 
Аргументи учасників справи
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
 
10 грудня 2021 року представник ОСОБА_1 - Бєлановський В. П. , засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року у цій справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, а справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
 
У касаційній скарзі заявник посилається на те, що постановляючи оскаржувану ухвалу, апеляційний суд не врахував висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 523/17848/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі                                       № 465/2385/14-ц та від 24 листопада 2020 року в справі № 201/5916/18.
 
Доводи касаційної скарги зводяться до того, що подача апеляційної скарги у справі, яка переглядається, була невідкладною процесуальною дією, невиконання якої призвело б до виникнення  збитків у майбутніх спадкоємців ОСОБА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі неправильно застосував норми права, передбачені пунктом 6 частини першої статті 248                             ЦК України та пунктом 2 частини першої статті 362 ЦПК України, в результаті чого дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі. 
 
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
 
У  січні 2022 року ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, зазначивши про законність і обґрунтованість ухвали суду апеляційної інстанції та безпідставність доводів скарги. 
 
Провадження в суді касаційної інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
У січні 2022 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2022 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 липня               2021 року у задоволенні позову   ОСОБА_1 про визнання договорів позики та іпотеки недійсними відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 серпня 2020 року, якою було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
 
Печерським районним судом міста Києва 14 липня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини вказаного рішення. 
 
16 серпня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила на адресу Печерського районного суду міста Києва заяви про надання (надсилання) їй копії рішення цього суду від 14 липня 2021 року. 
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла, що підтверджено копією свідоцтва про смерть від 02 вересня 2021 року, серія НОМЕР_1 (том 2, а.с. 166).
 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції,  представник ОСОБА_1 -
адвокат Бєлановський В. П. 31 серпня 2021 року засобами поштового зв`язку направив на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 липня 2021 року, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі (том 2, а. с. 117-134).
 
Апеляційним судом також встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст рішення Печерського районного суду міста Києва надіслано до реєстру 01 вересня 2021 року, зареєстровано 02 вересня 2021 року, а оприлюднено 03 вересня 2021 року.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року витребувано з Печерського районного суду міста Києва цивільну справу № 757/7133/20-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними (том 2, а. с. 136).
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року представнику ОСОБА_1 - адвокату Бєлановському В. П. поновлено процесуальний строк на подання апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду міста Києва          від 14 липня 2021 року та відкрито апеляційне провадження у справі.
21 жовтня 2021 року представником ОСОБА_1 - Бєлановським В. П. подано клопотання про зупинення провадження у справі до залучення правонаступників - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (том 2, а.с. 170-173).
 
Відповідно до довідки про склад спадкоємців від 29 жовтня 2021 року, наданої державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори                                  Мотицькою С. А., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є спадкоємцями за законом до майна матері ОСОБА_1 , заведена спадкова справа  (том. 2, а.с. 196, зворот). 
 
01 листопада 2021 року відповідачем ОСОБА_2 подано до Київського апеляційного суду клопотання про закриття апеляційного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України (том 2, а. с. 187-190).
 
Мотивувальна  частина
Позиція Верховного Суду
Межі розгляду справи судом 
За частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
Підставою для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - Бєлановського В. П. , є пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
 
Зокрема, заявник вважає, щорішення у справі було ухвалено без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 523/17848/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 465/2385/14-ц та від 24 листопада 2020 року у справі № 201/5916/18.
 
Колегія суддів звертає увагу, що у справі № 201/5916/18 спір стосувався вирішення позову керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави до Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , про визнання недійсним рішення Дніпровської міської ради.
 
У цій справі, задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених прокурором вимог, оскільки на час прийняття Дніпровською міською радою оскаржуваного рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки довіритель - ОСОБА_1, помер, тобто вже не мав цивільної правоздатності (його цивільні права та обов`язки припинено). Крім того, подальша реєстрація права власності на земельну ділянку за померлим відбулася з порушенням вимог, оскільки у зв`язку з його смертю припинилася дія довіреності на представництво, видана на ім`я ОСОБИ_2.
 
Беручи до уваги наведене, колегія суддів відхиляє доводи заявника про неврахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 24 листопада 2020 року у справі № 201/5916/18, оскільки правовідносини у цій справі та у справі, яка є предметом касаційного перегляду, не є подібними.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги представника ОСОБА_1 - Бєлановського В. П. обмежується аналізом висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду                        від 16 травня 2018 року у справі № 523/17848/16-ц та від 12 вересня 2018 року у справі № 465/2385/14-ц. 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Частиною першою статті 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. 
 
Тлумачення частини першої статті 55 ЦПК України свідчить, що процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків.
 
Встановлено, що з метою вчинення невідкладних дій, а саме для захисту прав довірителя і в подальшому - її спадкоємців, 31 серпня 2021 року представник ОСОБА_1 - Бєлановський В. П. подав досуду апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
 
21 жовтня 2021 року представник ОСОБА_1 - Бєлановський В. П. подав до апеляційного суду клопотання про зупинення провадження в справі до залучення до участі у справі правонаступників позивача. До заяви представник додав копії: свідоцтва про смерть ОСОБА_1 від 02 вересня 2021 року, свідоцтв про народження дітей позивача - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 
 
09 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 - Бєлановський В. П. подав до апеляційного суду додаткові документи до клопотання про зупинення провадження в справі, зокрема довідку про склад спадкоємців, видану Шостою київської державною нотаріальною конторою від 20 жовтня 2021 року, в якій зазначено, що спадкова справа щодо майна ОСОБА_1 заведена, спадкоємцями останньої за законом є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . 
 
Таким чином представник ОСОБА_1 - Бєлановський В. П. зберігав свої повноваження після смерті позивача, вчиняючи дії з метою недопущення виникнення збитків, зокрема, для спадкоємців померлого довірителя.
 
Подібний висновок щодо застосування норм права викладено у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 523/17848/16-ц (провадження № 61-7120св18), від 12 вересня 2018 року у справі № 465/3585/14-ц (провадження № 61-21282св18), на які посилається заявник у касаційній скарзі. 
 
Зокрема у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 523/17848/16-ц Верховний Суд дійшов висновку про те, що апеляційний суд, закриваючи апеляційне провадження, не звернув уваги на те, що з метою вчинення невідкладних дій, а саме для захисту прав довірителя і його спадкоємця, представник спадкодавця подав до суду апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі, вказуючи на те, що спірні правовідносини допускають правонаступництво та необхідність залучення до участі у справі правонаступника позивача - його спадкоємця, але не перевірив, чи за вказаних обставин зберігає представник свої повноваження за довіреністю у разі смерті особи, яка її видала. Тобто у цій справі Верховним Судом зроблено висновок про те, що представник померлого учасника справи у певних випадках має право на вчинення необхідної процесуальної дії в суді (подання апеляційної скарги у визначений законом строк тощо) з метою захисту прав довірителя.
 
Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 12 вересня                     2018 року у справі № 465/3585/14-ц (провадження № 61-21282св18).
 
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 16 серпня 2021 року зверталася до Печерського районного суду міста з метою надання (надсилання) їй повного тексту рішення суду від 14 липня 2021 року, що свідчить про заінтересованість останньої в результаті розгляду справи та необхідності, на її думку, реалізації права на апеляційного оскарження судового рішення.
 
На думку колегії суддів, з урахуванням того, що повний текст рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 липня 2021 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 03 вересня 2021 року (після смерті                         ОСОБА_1 ), Бєлановським В. П. , як її представником, апеляційна скарга на вказане рішення суду першої інстанції подана 31 серпня 2021 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, а клопотання про зупинення провадження у справі до залучення правонаступників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подано представником 21 жовтня 2021 року з метою ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків у спадкоємців (пункт 6 частини першої статті 248 ЦК України), то висновок суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження є передчасним.  
 
Враховуючи наведене, постановляючи оскаржувану ухвалу та закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Бєлановського В. П. на підставі пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України, апеляційний суд не перевірив чи за вказаних обставин зберігає представник свої повноваження за довіреністю у разі смерті особи, яка її видала, з огляду на те, що останній звернувся до суду з апеляційною скаргою саме з метою вчинення невідкладних дій, зокрема, для захисту прав довірителя, а в подальшому - її спадкоємців.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
 
Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
 
Зважаючи на те, що порушення апеляційним судом норм процесуального права призвело до постановлення незаконної ухвали, оскаржуване судове рішення відповідно до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Щодо судових витрат                                                                                                                        
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки колегія суддів доходить висновку про скасування ухвали апеляційного суду та передачу справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Бєлановського Валерія Петровича , задовольнити. 
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Головуючий                                                                                 І. М. Фаловська     Судді:                                                                                            В. М. Ігнатенко                                                                                                                  С. Ю. Мартєв                                                                                                              В. В. Сердюк                                                                                                                                                                                                                    В. А. Стрільчук |