Справа № 751/9131/21 	Головуючий у 1 інстанції Карапута О. О. 	
Провадження № 33/4823/142/22 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП. 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,
за участю особи, що притягується до
адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 лютого 2022 року, -

                                   В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою:        АДРЕСА_1 , 

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн. 

Як встановив суд, ОСОБА_1 02 грудня 2021 року, о 04 год. 15 хв., в м. Чернігові, по вул. Хлібопекарська, 15, керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на місці за допомогою приладу Драгер, а також в установленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.  

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду, через незаконність та необґрунтованість, із закриттям провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.  
Стверджує, що працівники поліції безпідставно його зупинили з приводу порушення ним правил дорожнього руху та без вмотивованих підстав запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, однак, при цьому не роз`яснили правових наслідків такого огляду чи відмови від його проходження. 
На думку апелянта, відеоматеріал не можна вважати належним та допустимим доказом по справі, оскільки всупереч вимогам чинного законодавства про адміністративні правопорушення відео, не є цілісним.
Також, посилається на те, що було порушено його безпосереднє право на захист.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтвердження викладених в апеляційній скарзі вимог, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вимоги зазначених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення не дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 308733 від 02 грудня 2021 року, в вину ОСОБА_1 ставилося вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягало у тому, що 02 грудня 2021 року, о 04 год. 15 хв., в м. Чернігові, по вул. Хлібопекарська, 15, він керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на місці за допомогою приладу Драгер, а також в установленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджуються із наявними в матеріалах справи доказами, які були неповно досліджені судом з точки зору їх допустимості.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, та іншими документами.

Суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 308733 від 02 грудня 2021 року відносно останнього та на відеозапис вказаної події, яка зафіксована на відеокамеру працівником поліції.

Проте, наявний в матеріалах справи відеозапис працівників патрульної поліції відносно ОСОБА_1 , в порушення п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, складається з окремих файлів, не є безперервним і послідовним, в зв`язку з чим, з наявних відеозаписів неможливо встановити усі обставини події. 

Також, доданий диск на (а.с. 14) містить відеозапис без звуку, його знято з незрозумілого джерела відеофіксації.

Даний відеозапис не містить у тому числі і роз`яснення ОСОБА_1 наслідків відмови від огляду на стан сп`яніння.

При цьому, а ні в протоколі про адміністративне правопорушення, а ні в інших матеріалах справи про адміністративне правопорушення не міститься даних щодо технічного засобу, яким здійснено відеозапис, а тому, на переконання суду апеляційної інстанції, зазначений відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що протокол про притягнення до адміністративної відповідальності та матеріали справи не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Слід зазначити і те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить інформації щодо порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що і стало причиною зупинення транспортного засобу під його керуванням. Відеоматеріали також не містять даного факту, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутня, що свідчить про відсутність порушення Правил дорожнього руху останнім та незаконне зупинення його транспортного засобу працівниками поліції.

Також, матеріали даної справи містять акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 12), який заповнено працівником поліції всупереч п. 5 Порядку зупинення автомобіля працівниками поліції. 

Зокрема, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який повинен заповнюватися у випадку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння записано, що огляд проведений за допомогою приладу Драгер, далі: у результатах огляду зазначено: не проводився. З результатом згоден ОСОБА_1 , підпис ОСОБА_1 відсутній. При цьому, у порушення п. 4 вище зазначеного Порядку свідків даної дії немає. У порушення п. 5 Порядку без фактичного проведення огляду було заповнено Акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів та долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.   

Крім того, як слідує з відеоматеріалів, які були ретельно переглянуті апеляційним судом, та із власноручно викладених пояснень ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, останній не ухилявся та не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного спяніння та просив взяти у нього для дослідження матеріали біологічного середовища, що не суперечить наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858. Однак дане прохання водія ОСОБА_1 було проігноровано як працівниками поліції так і лікарем у медичній установі, де перебував останній. 

Відповідно до вимог ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені ч. 1,2,3,4 ст. 130 КУпАП працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.
Однак, всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апеляційний суд визнає недопустимими, оскільки вони отриманні з порушенням вимог закону, а будь-яких інших доказів, які б беззаперечно доводили вину останнього у вчинені інкримінованого йому правопорушення, матеріали справи не містять.

У свою чергу, згідно з вимогами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001року,«Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не підтверджуються наявними у справі і наданими суду доказами, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення доводів апелянта, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як незаконна й необґрунтована.

Недоведеність вини особи, свідчить про відсутність складу правопорушення.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, апеляційний суд констатує порушення при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення та в частині проведеного відеозапису даної події працівниками поліції, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа відносно ОСОБА_1 закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд – 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   задовольнити.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 лютого 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності           ОСОБА_1 – скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.  

Суддя	М. М. Оседач