ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 683/2307/21
Провадження № 22-ц/4820/437/22

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В., 
секретар судового засідання Гриньова А. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 грудня 2021 року (суддя Завадська О. П.) у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд 
у с т а н о в и в :
04 жовтня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви зазначав, що 31 серпня 2021 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області видав судовий наказ про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. При зверненні до суду заявниця приховала ту обставину, що з нього уже стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які отримує ОСОБА_1 . Розмір відрахувань із заробітної плати складає половину доходу. Крім того, має іншу сім`ю - дружину та малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , яких він також утримує. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 грудня 2021 року заяву задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню судовий наказ у справі № 683/2307/21, провадження № 2-н/683/376/2021, виданий 31 серпня 2021 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить її скасувати та залишити в силі судовий наказ. Посилається на незаконність ухвали суду, оскільки в ній не зазначено з яких конкретно матеріально-правових, процесуально-правових підстав чи інших встановлених судом підстав виконавчий документ визнаний таким, що не підлягає виконанню. Суд, фактично припинивши обов`язок боржника зі сплати аліментів, позбавив малолітню дитину права на утримання.
У засідання апеляційного суду учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені відповідно до вимог ЦПК України. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Задоволення заяви ОСОБА_2 суд мотивував необхідністю забезпечення справедливої рівноваги між інтересами сторін та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства. 
Проте такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону.
Установлено, що 12 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду.
31 серпня 2021 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. 
Підстави для відмови у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , передбачені статтею 165 ЦПК України, були відсутні. 
Судовий наказ є видом виконавчого документа (частина 3 статті 431 ЦПК України). 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
На підставі статті 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.
За змістом частини 1 і 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема, видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за змістом статті 432 ЦПК України не є вичерпним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року в справі № 2-4671/11, які апеляційний суд враховує на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України.
Заява ОСОБА_5 не містить посилання на матеріально-правові чи процесуально-правові підстави для визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню. Отже, підстав для її задоволення немає.
Фактично боржник посилається на наявність підстав для вирішення питання про зменшення розміру аліментів.
Згідно з частиною 7 і 8 статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
У зв`язку з наведеним вище заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для задоволення заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.
З огляду на викладене ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 . 
Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.   
 
Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 грудня 2021 року скасувати.
 
У задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню, відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Повне судове рішення складено 18 квітня 2022 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай 

Судді А. П. Корніюк 

І. В. П`єнта