П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2022 року
м. Рівне

Справа № 556/1404/19
Провадження № 22-ц/4815/507/22

Головуючий у Рівненському міському суді 
Рівненської області: суддя Котик Л.О.
Рішення суду першої інстанції проголошено
(повним текстом): 
04.08.2021 у смт. Володимирець
Рівненської області без фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписуючого технічного засобу

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючий: суддя Хилевич С.В. 
судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Професійне страхування";
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 ;

представники учасників справи: 
позивача – адвокат Голошва Володимир Лук`янович;
відповідача – адвокат Самборський Євген Олексійович;

за участі: учасники справи та їх представники не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Професійне страхування" на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 04 серпня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страховка компанія "Професійне страхування", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 ; про стягнення коштів за довго ром комплексного страхування подорожуючих за кордон,
в с т а н о в и в:
У серпні 2019 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Професійне страхування" (далі – ТДВ "СК Професійне страхування" або товариство), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 ; про стягнення 369 764, 16 гривень як коштівза договором комплексного страхування подорожуючих за кордоном. Мотивуючи вимоги, вказувалося, що 13 жовтня 2018 року між сторонами укладено договір комплексного страхування подорожуючих за кордоном. Тоді ж позивачем сплачено страховий платіж. 09 грудня 2018 року автомобіль під керуванням ОСОБА_1 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду на території Чеської Республіки, внаслідок якої його було травмовано і доставлено до Центрального військового закладу м. Прага. По закінченню лікування автомобілем зазначеного медичного закладу він був доставлений до України.
За лікування було сплачено 230 000 чеських крон, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18 грудня 2018 року складало 281 911 гривень, 37 525, 04 чеські крони за надання транспортних послуг спеціалізованим транспортом (за офіційним курсом НБУ на 19 грудня 2018 року – 42 472, 70 гривень), а всього понесені витрати склали 267 525, 04 чеських крон. При цьому ним залишилися не оплаченими 41 733 чеські крони (за офіційним курсом Національного банку України на 01 серпня 2019 року – 45 380, 46 гривень) за лікування у неврологічному відділенні, які він зобов`язаний оплатити.
В подальшому, 08 січня 2019 року, ОСОБА_1 подав заяву ТДВ "СК "Професійне страхування" про виплату страхового відшкодування, у відповідь на яку йому рекомендовано зробити офіційний переклад документів українською мовою.
У березні 2019 року позивач направив примірники документів, офіційний переклад яких здійснено відповідним фаховим бюро, з наданням додатків щодо проведеного лікування. Проте відповідач наміру відшкодувати страхові виплати не має.
Тому просив стягнути із ТДВ "СК "Професійне страхування" на його користь 369 764, 16 гривень понесених витрат на лікування і транспортних витрат. 
Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 04 серпня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 324 383, 70 гривень у рахунок страхового відшкодування.
В задоволенні решти позову відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі ТДВ "СК "Професійне страхування", вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, що полягало у неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильному застосуванні норм матеріального права, просить скасувати його та ухвалити нове – про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову повністю.
На її обґрунтування зазначалося про хибність висновків суду щодо обставини укладення договору страхування та обсягу зобов`язань страховика в частині виплати страхового відшкодування в разі визнання (за умовами страхування) страхової події страховим випадком. Заявником зверталася увага суду на те, що за умовами договору страхування передбачено обсяг відповідальності страховика за однією страховою подією в межах загального ліміту відповідальності у розмірі 10% від страхової суми (3 000 умовних одиниць), субліміт відповідальності на медичні витрати – 20%, тобто максимальна гранична сума складає 600 євро за офіційним курсом Національного банку України на дату виплати.
Також суд залишив без уваги доводи страховика про здійснення страхової виплати лише після повного встановлення обставин, причин і розмірів завданої шкоди внаслідок настання страхового випадку.
Заявник вважає, що оскаржуване рішення не ґрунтується на оцінці наданих сторонами доказів відповідно до ст.ст. 77-80 ЦПК України, а на власному внутрішньому переконанні та заздалегідь висловленій позиції позивача.
Не врахував суд і те, що позивачу пропонувалося надати документи, які стверджували би про його подорожування саме на транспортному засобі. Страховик був зобов`язаний під час розслідування страхової події з`ясувати, хто є власником джерела підвищеної небезпеки, чи мав страхувальник при собі пасажирський квиток на момент перевезення в транспорті, а також повідомити обставини, чи визнали його потерпілою особою в кримінальному провадженні. Протягом 15 календарних днів страхувальник зобов`язаний надати страховику документи, що підтверджують факт, причини і обставини настання страхового випадку. 
На думку автора апеляційної скарги, обов`язок доводити факт настання страхового випадку та обґрунтувати розмір своїх витрат або, якщо необхідно, неможливість встановлення зв`язку з асистансом/страховиком повністю покладається на страхувальника та/або застраховану особу. Між тим, ця обставина також залишена без уваги.
Щодо неправильного застосування норм матеріального права, то вказувалося про неврахування вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4, 16, 18, 21 Закону України "Про страхування", ст. 982 ЦК України, 
Порушення судом норм процесуального права, на переконання заявника, полягало у недодержанні положень ст.ст. 83, 137, 177, 141 ЦПК України стосовно подання доказів про понесені витрати, визначення розміру витрат на оплату послуг адвоката, подання усіх наявних доказів. що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та розподілу судових витрат.
Відзив на апеляційну скаргу іншими учасниками справи чи їх представниками не подавався, хоча про таке право роз`яснено ухвалою Рівненського апеляційного суду від 31 січня 2022 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості вимог позивача, адже страховик зобов`язаний оплатити страховий випадок, внаслідок якого потерпів страхувальник. Оскільки позивач вчасно повідомив ТДВ "СК "Професійне страхування" про страховий випадок, надав усі необхідні документи, що підтверджують факт його настання, які є достатніми для здійснення страхової виплати в межах ліміту, встановленого відповідним договором, тому із відповідача стягнуто на користь ОСОБА_1 324 383, 70 гривень (281 911 гривень за лікування + 42 472, 70 гривень за транспортування).
З такими висновками погоджується і колегія суддів. 
Як з`ясовано судом, 13 жовтня 2018 року між сторонами укладено договір комплексного страхування подорожуючих за кордоном ВС 311197 терміном дії з 13 жовтня 2018 року по 12 жовтня 2019 року, тип страхового покриття: А1, кількість застрахованих днів: 90, територія дії: Європа. Страхова сума відповідно до договору склала 30 000 євро. В день укладення договору позивачем сплачено страхову премію.
В подальшому, 24 листопада 2018 року, ОСОБА_1 вибув з України до Чеської Республіки, про що свідчить відповідна відмітка у закордонному паспорті серії НОМЕР_1 .
Перебуваючи у Чеській Республіці, позивач як пасажир легкового автомобіля потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, був тяжко травмований і без свідомості доставлений до Центральної військової лікарні м. Прага. У медичному закладі він пройшов курс лікування, що підтверджено протоколом про дорожньо-транспортну пригоду від 10 грудня 2018 року, що складений поліцією Чеської Республіки з виписним епікризом Центральної військової лікарні м. Прага.
При цьому, як правильно звернув увагу суд попередньої інстанції, оглянуті документи не містять інформації про наявність у ОСОБА_1 алкоголю на момент дорожньо-транспортної пригоди. Відповідальність за неточність чи невикладення певної інформації у складених документах не може покладатися на позивача і бути безумовною підставою для відмови у здійсненні відшкодування страхової виплати.
Оскільки позивач знаходився у важкому стані, без свідомості, тому його лікування оплачувала мати – ОСОБА_2 , що стверджується рахунком-фактурою 1835116, прибутковим касовим ордером №Р2018/03477 на суму 90 000 чеських крон, прибутковим касовим ордером №Р2018/03453 на суму 60 000 чеських крон, фактурою – податковим документом 1881905 за транспортування пацієнта і прибутковим касовим ордером Е4/Р18/023 на суму 37 525 чеських крон, квитанцією від 18.12.2018 на суму 80 000 чеських крон, рахунком-фактурою 18811968 від 16.01.2019 про оплату по авансовому рахунку–фактурі №1835162 на суму 230 000 чеських крон за лікування з 09 грудня 2018 року по 20 грудня 2018 року позивача. Угода про надання медичної допомоги за плату укладена з ОСОБА_2 .
Розмір встановленого судом страхового відшкодування відповідно до офіційного курсу Національного банку України (1 чеська крона = 1, 0874 гривень) склала 324 383, 70 гривень, куди входить 281 911 гривень за лікування і 42 472, 70 гривень за надання послуг спеціалізованим транспортом. 
Під час лікування ОСОБА_1 Центральною військовою лікарнею м. Прага повідомлено асистуючи компанію ТОВ "Ассистранс Україна" про настання страхової події.
Згодом, 08 січня 2019 року, позивач звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, однак 31 січня 2019 року йому повідомлено про ненадання всього пакету необхідних документів з офіційним перекладом. 
06 березня 2019 року ним повторно надіслано до ТДВ "СК "Професійне страхування" пакет документів, передбачених договором. На його звернення відповідач 11 квітня 2019 року повідомив, що для прийняття остаточного рішення позивачу слід знову надати страховику повний пакет документів, посвідчений відповідно до умов договору страхування, а також надати документи, що підтверджують подорожування саме на транспортному засобі (хто є власник джерела підвищеної небезпеки), чи мав при собі пасажирський квиток на момент перевезення в транспорті, а також повідомити обставини, чи визнаний він потерпілою особою у кримінальному провадженні, яке було відкрито відповідними органами у м. Прага. Медична документація повинна містити відомості про відсутність алкоголю в крові застрахованої особи.
Того ж дня, тобто 11 квітня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, щодо перевірки законності невирішення питання відшкодування страховиком витрат, понесених при медичному лікуванні у Чехії, наслідок нещасного випадку.
Вважаючи, що його суб`єктивні цивільні права порушуються відповідачем, у серпні 2019 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до ТДВ "СК "Професійне страхування" про стягнення 369 764, 16 гривень (281 911 гривень + 42 472, 70 гривень + 45 380, 46 гривень) як коштів за договором комплексного страхування подорожуючих за кордоном.
Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав позивач, суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позов, стягнувши із ТДВ "СК "Професійне страхування" на користь ОСОБА_1 324 383, 70 гривень страхового відшкодування, не погодившись зі стягненням 45 380, 46 гривень як витрат, які не оплачені позивачем, адже відсутні відповідні об`єктивні і переконливі докази про це.
Згідно зі ст.ст. 526, 626, 628, 979, 980, 988 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За довго ром страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування). Страховик зобов`язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів до оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Відповідно до ст.ст. 6, 8, 16, 20, 26 Закону України "Про страхування" добровільне страхування – це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Страховий випадок – це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася, і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Договір страхування – це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. При настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальникові неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; вчинення страхувальником – фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.
Пунктом 2.1.1 договору комплексного страхування за кордоном від 13 жовтня 2018 року №ВС 311197 передбачено, що страховими випадками є звернення застрахованої особи у зв`язку з відшкодуванням понесених медичних витрат та/або з приводу організації надання оплати медичної, медично-транспортної допомоги застрахованій особі за наслідками нещасного випадку.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що максимальна гранична сума страхової виплати складає 600 євро за офіційним курсом Національного банку України на дату відшкодування, то з ними не можна погодитися через їх необґрунтованість. Оскільки судом встановлено, що ліміт відповідальності страховика поглинає суму страхового відшкодування, тому зроблено правильний висновок про задоволення вимог позивача.
Не можна погодитися і з аргументами заявника про здійснення страхової виплати лише після повного встановлення обставин, причин і розмірів завданої шкоди внаслідок настання страхового випадку, адже наявні у справі докази, які надавалися раніше і страховику, не перешкоджали йому переконатися у страховому випадку. Цей висновок повністю відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. Виходячи зі змісту ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України "Про страхування", можна зробити висновок, що якщо виникає страховий випадок, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому випадку, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися окремо у кожному випадку. 
Зокрема, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов`язок виплатити страхове відшкодування.
Слід також враховувати, що закон пов`язує обов`язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не з наданням певних доказів страхувальником.
Не заслуговують на увагу посилання автора апеляційної скарги про недодержання судом норм процесуального права.
Так, згідно із абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Крім цього, чіткий і вичерпний перелік випадків, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового, наведено у ч. 3 ст. 376 ЦПК України.
Однак будь-яких доказів про існування таких процесуально-правових дефектів, що спонукали би до цілком (повністю) хибного розв`язання даного питання, чи інших обставин, які є обов`язковим мотивом для унеможливлення законності та обґрунтованості рішення суду в оскаржуваній частині, заявником зазначено не було, матеріали справи не містять, а апеляційним судом не здобуто.
Необґрунтованими вважає колегія суддів і доводи заявника про застосування норм матеріального права, які не підлягали застосуванню, оскільки спростовуються правильністю висновків суду попередньої інстанції.
Так само колегія суддів не бере до уваги і аргументи апеляційної скарги про неповноту з`ясування судом обставин справи та невідповідність його висновків обставинам справи, адже не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.
Решта доводів заявника на увагу апеляційного суду не заслуговують через їх голослівність та безпідставність, а тому їх відхилено.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio – дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. 
Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).
Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні. 
Керуючись ст. ст. 368, 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Професійне страхування" залишити без задоволення, а рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 04 серпня 2021 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий :                                                                 С.В. Хилевич

Судді:                 Н.М.Ковальчук

С.С.Шимків