ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/7298/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Шулежко В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
                    
Судді-доповідача:                                                                                                                           Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                     Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить визнати протиправними дії відповідача у зменшенні коефіцієнту заробітної плати з 5,6000 до 2,62061; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 5,6000 з 01.07.2019 та виплатити невиплачену суму пенсії.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що 28.08.2019 звернувся до відповідача із заявою щодо поновлення індивідуального коефіцієнту заробітної плати 5,6000, проте відповідач відмовив йому, вказавши, що зазначений коефіцієнт нараховувався помилково внаслідок оптимізації періодів, які в сумі складають більше як 10% тривалості трудового стажу, врахованого в одинарному розмірі, у зв`язку з чим пенсійні виплати приведено у відповідність із законом.
Разом з тим, позивач вказує, що станом на 08.12.2004 року на час виходу на пенсію внаслідок здійснення розрахунку пенсії за віком індивідуальний показник коефіцієнту заробітку дорівнював 5,6000. Надалі пенсію перераховано з 01.10.2017, після чого індивідуальний коефіцієнт також складав 5,6000.  
Посилаючись на відсутність жодних підстав для зменшення коефіцієнту розміру призначеної раніше пенсії, а також на те, що помилка у розрахунках виникла не з його вини, позивач просить задовольнити апеляційну скаргу.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 14 березня 2022 року.
Від ГУ ПФУ в м. києві письмового відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами, в порядку письмового провадження. 
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильності застосування норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з 2004 року отримує пенсію за віком відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На час призначення пенсії індивідуальний коефіцієнт заробітку становив 5,6000.
Надалі, після перерахунку пенсії з 01.10.2017 коефіцієнт встановлено 5,6000, проте на початку серпня 2017 року позивач виявив, що розмір його пенсії значно зменшився, у зв`язку з чим 28.08.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, у якій просив поновити індивідуальний коефіцієнт заробітної плати та провести перерахунок та виплату заявнику пенсію по стажу з урахуванням коефіцієнту 5,6000 за липень та серпень 2019 року.
Проте, листом від 26.09.2019 №212097/02/Х-11468 відповідач повідомив заявника, що при розрахунку пенсійних виплат помилково застосовувався коефіцієнт 5,6000, оскільки дійсний коефіцієнт складає 2,62061, тому розмір його пенсійної виплати приведено у відповідність до законодавства. 
Такі обставини зумовили звернення позивача до суду.
Оцінюючи доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів виходить з того, що Порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано  Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV  (далі - Закон №1058-IV) та іншими нормативно-правовими актами.
Приписами  статті 8 Закону №1058-IV  передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до  Закону №1058-IV, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії у гривнях, Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до  статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія у гривнях, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до  статті 25 цього Закону.
На підставі частини першої  статті 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
За змістом зазначених норм  Закону  для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.
Згідно частини другої  статті 40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього  Закону     враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього  Закону  враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу).
Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати розраховується, як сума коефіцієнтів заробітної плати поділити на кількість місяців заробітної плати для розрахунку пенсії.
Виходячи з відомостей, зазначених у листі Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 26.09.2019 №212097/02/Х-11468, останнім здійснено розрахунок коефіцієнту заробітної плати з урахуванням відпрацьованого позивачем періоду та отриманого за цей період заробітку відповідно до частини першої статті  40  та частини четвертої статті  42 Закону №1058-IV.
При цьому, законодавством не встановлено право позивача самостійно визначати коефіцієнт заробітної плати для призначення/перерахунку пенсії, це є повноваженнями органу Пенсійного фонду України.
Одночасно, суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої  статті 40 Закону №1058-IV, за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з частиною третьою  статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 8, 13 і 14  статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
Відповідач визнає, що під час перевірки матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 виявлено, що внаслідок оптимізації періодів, які в сумі складають більше як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі, нарахування пенсії помилково здійснювалося із застосуванням коефіцієнту 5,6000, оскільки пенсію обчислено з розрахунку страхового стажу 51 рік 11 місяці 28 днів та заробітної плати, визначеної за періоди роботи з 01.09.1983 по 31.08.1988 та з 01.07.2000 по 30.09.2000. Отже, коефіцієнт страхового стажу складає 0,51917, а коефіцієнт заробітної плати - 2,70797. Розмір пенсії з 01.07.2019 складає 6  537,73 грн, де: 6  192,06 грн - розмір пенсії за віком; 279,24 грн - доплата за понаднормативний стаж; 66,43 грн - підвищення дітям війни.
Відтак, відповідачем з 01.07.2019 застосовується правильний індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для перерахунку пенсії позивача. 
Судова колегія погоджується із доводами апелянта про відсутність його вини у визначені неправильного коефіцієнту заробітної плати при обчисленні пенсії, проте такі обставини не свідчать про наявність правових підстав для застосування коефіцієнту 5,6000 на підставі матеріалів пенсійної справи.
Іншого позивачем колегії суддів не доведено, не підкріплено достатніми та переконливими доказами.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дотримано норм процесуального права.
Відповідно до    статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України    суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                    
Оскільки суд залишає рішення суду першої інстанції без змін, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.                            
Керуючись статтями  243,  250,  308,  310,  315,  316,  321,  325,  328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий  апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року у справі №640/7298/20 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя-доповідач                                                                                                                                 О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                            Л.О. Костюк
                                                                                                    О.Є. Пилипенко