УХВАЛА

19 квітня 2022 року 
м. Київ
справа № 420/5560/19
адміністративне провадження № К/990/7418/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мельник-Томенко Ж.М.,  Мартинюк Н.М., 
перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 
на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року 
у справі №420/5560/19 
за позовом  ОСОБА_1 
до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, виконавчого комітету Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 
про скасування рішення і розпорядження про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, виконавчого комітету Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, третя особа - ОСОБА_2 , в якому з урахуванням неодноразових уточнень просив суд:
- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт: рішення XXIV сесії VІІ скликання Вилківської міської ради Одеської області від 22 серпня 2019 року за №1049 "Про звільнення з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчого комітету Вилківської міської ради ОСОБА_1 ", відповідно до ст.ст. 26, 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п. 4 ст. 40 КЗпП України, за відсутність на роботі без поважних причин в період з 08 по 11 липня 2019 року за скоєні прогулу, з дати останнього дня відпустки, з виведенням зі складу виконавчого комітету Вилківської міської ради Одеської області, яке підписане міським головою ОСОБА_3 ;
- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт: розпорядження виконавчого комітету Вилківської міської ради Одеської області №157 від 13 вересня 2019 року "Про припинення трудового договору та звільнення з 16 вересня 2019 року з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчого комітету Вилківської міської ради за скоєні прогули", відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України на підставі рішення XXIV сесії VІІ скликання Вилківської міської ради Одеської області від 22 серпня 2019 року за №1049 "Про звільнення з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчого комітету Вилківської міської ради ОСОБА_1 " та розпорядження №148 від 09 вересня 2019 року щодо продовження відпустки, яке підписано міським головою ОСОБА_3 ;
- зобов`язати Вилківську міську раду поновити його на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчого комітету Вилківської міської ради та ввести до складу виконавчого комітету Вилківської міської ради;
- зобов`язати виконавчий комітет Вилківської міської ради поновити його на роботі - на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчого комітету Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області;
- стягнути з виконавчого комітету Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 вересня 2019 року по дату прийняття рішення судом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року, позов задоволенно  частково:
- визнано протиправним та скасоване рішення Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області від 22 серпня 2019 року №1049;
- визнане протиправним та скасоване розпорядження виконавчого комітету Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області від 13 вересня 2019 року №157.
- поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови з питань діяльності Виконавчого комітету Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області з 17 вересня 2019 року.
- стягнуто з виконавчого комітету Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 405033,09 грн., без урахування обов`язкових відрахувань.
- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року апеляційні скарги Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, виконавчого комітету Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області  задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі №420/5560/19.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої   статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -    КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України   не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього    Кодексу    позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. 
Разом з цим, за змістом пункту 1 частини шостої   статті 12 КАС України   для цілей цього Кодексу  справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні  Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень слідує, що  позивач проходив службу на посаді, яка не відноситься до посад, які у значенні  Закону України "Про запобігання корупції" передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища та спірні правовідносини у цій справі склались з приводу проходження позивачем публічної служби, а отже в розумінні частини 6  статті 12 КАС України   є справою незначної складності.
Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів констатує, що скаржниками не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційних скаргах відсутні та такі обставини не встановлені судом з поданих матеріалів касаційної скарги.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Разом з тим, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.
На підставі викладеного, керуючись статтями  12,  328, 333 КАС України, Суд -
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі №420/5560/19. 
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

..................................
..................................
..................................

А.В. Жук
Н.М. Мартинюк
Ж.М. Мельник-Томенко
Судді Верховного Суду