Справа № 308/6858/20

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2022                 м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Полгара М.З., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/958/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.10.2020.
       Цією постановою:
        ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , працюючий водієм у ФОП ОСОБА_3 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору.
       З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №370937 від 13.07.2020 та постанови судді від 12.10.2020 вбачається, що ОСОБА_1 13.07.2020 о 16 год. 10 хв., на автодорозі М06 Київ-Чоп 830 км, керуючи автомобілем «Volvo FH480» державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Mersedes-Benz S500» державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України.
       В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить постанову суду від 12.10.2020 скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції не вірно встановив фактичні обставини у справі, при цьому безпідставно не взяв до уваги ряд доказів, які були надані під час розгляду справи стороною захисту та не врахував дані, які містяться у графічних матеріалах Технічної документації реабілітації дороги М-06 Київ-Чоп з організацією дорожнього руху на якій відображено дорожні знаки та дорожню розмітку, параметри відрізку дороги від АЗС «Shell» та МП «Тиса». Вважає, що схема дорожньо-транспортної пригоди від 13.07.2020, на яку в постанові посилається суддя не є належним доказом, який підтверджує обставини правопорушення, оскільки не містить даних щодо загальної 

-2-

ширини проїзної частини та ширини кожної смуги для руху в одному напрямку, а також даних щодо розташування транспортних засобів - учасників ДТП, в межах відповідних смуг. Вказує на те, що відповідно до документації з відображенням організації дорожнього руху на ділянці дороги М-06 «Київ-Чоп», де відбулось зіткнення транспортних засобів, наявні три смуги для руху автомобілів в одному напрямку, включаючи додаткову смугу для здійснення повороту праворуч, кожна шириною 3,75 м. Таким чином автомобіль Вольво, яким він керував в будь-якому випадку весь знаходився в межах середньої смуги руху, що виключало можливість контактування з транспортним засобом «Мерседес» під керуванням ОСОБА_4 на відстані 1,5 м праворуч, ймовірно на смузі руху останнього. Вказує, що за відсутності даних щодо розташування частин, які відокремились від транспортних засобів, розсіювання осколків, уламків деталей та даних щодо переміщення транспортних засобів після ДТП, з урахуванням розташування транспортних засобів, визначене в схемі ДТП місце зіткнення є недостовірним. Вказує, що перед зіткненням, водій автомобіля «Мерседес» - ОСОБА_4 виїхав з АЗС «Shell» та рухався у правому ряду, оскільки лівий ряд був завантажений вантажними автомобілями, та на повороті, який веде до вантажної митниці здійснив маневр перестроювання в лівий ряд, оминаючи вантажний автомобіль «Вольво» під його керуванням, який стояв у лівому ряду. В момент об`їзду автомобіля «Вольво», ОСОБА_4 почав маневр перестроювання в правий ряд, без попереджувальних сигналів, і власне такі його дії призвели до зіткнення автомобілів. Окрім того, судом першої інстанції не перевірено доводи сторони захисту щодо надання правової оцінки діям водія ОСОБА_4 , який порушив вимоги п.10.3 Правил дорожнього руху України, оскільки рухаючись по додатковій смузі руху при перестроюванні на іншу смугу не надав перевагу у русі попутнім транспортним засобам. Переконаний, що коли водій автомобіля «Мерседес» ОСОБА_4 , мав намір перестроїтись на праву смугу руху, останній зобов`язаний був пропустити автомобіль під його керуванням, який у цей момент рухаючись у попутному напрямку розпочав маневр повороту ліворуч. Просить також врахувати, що під час розгляду справи стороною захисту було заявлено клопотання про виклику в судове засідання свідка ОСОБА_5 , однак у зв`язку із перебування за кордоном він не зміг з`явитися на визначену судом дату, не з`явився у судове засідання і потерпілий ОСОБА_4 , у зв`язку з чим захист наполягав на їх повторному виклику, однак суд безпідставно відмовив у задоволенні цього клопотання, що фактично позбавило можливості встановити дійсні обставини справи. 
Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_4 на розгляд справи не з`явилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_4 , що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268, 269 КУпАП. Разом з тим апеляційний суд приймає до уваги думку захисника - адвоката Полгара М.З, який не заперечував про розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 та потерпілого.

-3-

Заслухавши пояснення захисника - адвоката Полгара М.З., який який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги та клопотання, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інші.
       Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
       З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 13.07.2020 о 16 год. 10 хв., на автодорозі М06 Київ-Чоп 830 км, керуючи автомобілем «Volvo FH480» державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Mersedes-Benz S500» державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. При дорожньо-транспортній пригоді (далі ДТП) автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність, передбачена ст. 124 КУпАП.
       Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №370937 від 13.07.2020; схемою місця ДТП, на якій зафіксовано розташування автомобіля на проїжджій частині після дорожньо-транспортної пригоди, напрямок руху автомобіля, місце зіткнення, зафіксовані механічні пошкодження автомобіля; поясненнями потерпілого ОСОБА_4 та поясненнями ОСОБА_1 .
       Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
       Пунктом 10.1 Правил дорожнього руху України визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
       При оцінці зібраних по справі доказів апеляційний суд вважає, що вимоги  КУпАП та інші нормативно-правові акти, при збиранні та фіксуванні таких, порушені не були.
       При розгляді справи про адміністративне правопорушення цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, а тому доводи останнього в апеляційній скарзі про відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є необґрунтованими і такі апеляційним судом відхиляються.
       Отже, доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, апеляційний суд розцінює як форму захисту і намаганням уникнути адміністративної відповідальності за 

-4-

вчинене правопорушення, оскільки такі спростовуються дослідженими у судовому засіданні вищенаведеними доказами, які узгоджуються між собою, і які суд вважає належними, допустимими, достовірними та достатніми у даній справі.
       В рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
       Розташування автомобіля на дорозі, яке зафіксоване на схемі місця ДТП, з якою  ОСОБА_1  погоджувався без застережень, характер та локалізація механічних  пошкоджень, дозволяють апеляційному суду зробити висновок, що водій  ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volvo FH480» державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Mersedes-Benz S500» державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. Саме такий механізм дорожньо-транспортної пригоди, на переконання суду апеляційної інстанції, повністю відповідає об`єктивним даним, що зазначені в матеріалах справи, та підтверджений зібраними по справі доказами, що спростовує пояснення ОСОБА_1 про відсутність його вини в даному ДТП.
Твердження ОСОБА_1 , що саме потерпілий ОСОБА_4 створив йому перешкоду, оскільки рухаючись по додатковій смузі руху при перестроюванні на іншу смугу не надав перевагу у русі його транспортному засобу, який рухався у попутному напрямку, не ґрунтуються на матеріалах справи і про такі обставини в письмових поясненнях ОСОБА_4 не йдеться.
Таким чином, у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 про наявність саме в діях водія ОСОБА_4 порушень Правил дорожнього руху України, які він вважає такими, що знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, не може оцінюватися судом у даному провадженні, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення щодо конкретної особи, складеного уповноваженою особою і, направленого до суду. Надавати оцінку про порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, в даному провадженні, є безпідставним та виходить за межі повноважень апеляційного суду.
       Доводи апеляційної скарги про те, що викладені в постанові суду обставини вчинення ДТП не відповідають дійсності, спростовуються матеріалами справи, перевіркою яких не встановлено порушень при оформленні матеріалів ДТП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Щодо наданого захисником Полгаром М.З. висновку судової автотехнічної експертизи№199/12 від 03.12.2021, апеляційний суд зазначає наступне. 
Статтею 7-1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.
Згідно ст.273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

-5-

Відповідно до вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998, серед основних завдань автотехнічної експертизи є установлення відповідності дії водія транспортного засобу у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та ДТП.
З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги висновок судової автотехнічної експертизи №199/12 від 03.12.2021 проведений експертом ОСОБА_6 , оскільки він не відповідає критеріям належності та допустимості відповідно до вимог ст.273 КУпАП, яка полягає в тому, що експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення. При цьому, апеляційний суд враховує, що даний висновок виконаний за власною ініціативною захисника ОСОБА_1 - адвоката Полгара М.З. і в основу зазначених експертних досліджень були покладені вихідні дані, які надані лише однією стороною, тому такі висновки не можна вважати об`єктивними.
Зміст наданої експертизи не засвідчує наявність у розпорядженні експерта офіційних даних (матеріалів справи про адміністративне правопорушення №308/6858/20) даної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки вказано, що всі вихідні дані взяті із заяви адвоката. 
До того ж, у вказаному висновку лише описано, як мав діяти кожен з водіїв, учасників дорожньо - транспортної пригоди, однак не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діями водіїв та ДТП.
Отже, з наведених підстав, даний експертний висновок не можна визнати належними та допустимим доказом у справі. 
Таким чином, порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає, а відтак вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків тощо; те, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, в тому числі про витребування доказів, не заявлялось.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.10.2020 щодо нього,- без змін.
       Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя