П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/15824/21-а                                         Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук К.О.   
Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
21 червня 2022 року                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Лунь Т. С., 
представника позивача: Ониська М.М., 
представника відповідача: Дубцької Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МП-АЛЬФА" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2021 року ТОВ "МП-АЛЬФА" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.02.2022 позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення №0096870701, №0096880701 та №0107180701, що прийняті Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 26 жовтня 2021 року.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, проти чого заперечував представник позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, згідно із відомостями, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, товариство з обмеженою відповідальністю "МП-АЛЬФА" зареєстроване як юридична особа 13 січня 2006 року.
Товариство є платником єдиного податку четвертої групи.
На підставі статті 20 пункту 77.1, пункту 77.2 статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України, відповідно до графіку проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2021 рік, наказу на проведення перевірки від 11 червня 2021 року №1801к, направлень №№2516, 2517, 2518 від 29 червня 2021 року головними державними ревізорами-інспекторами Головного управління ДПС у Вінницькій області проведена документальна планова виїзна перевірка з питань дотримання товариством з обмеженою відповідальністю "МП-АЛЬФА" податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
За результатами проведеної перевірки 26 липня 2021 року складено акт №6968/02-32-07-01/34004595, у якому зафіксовано такі порушення, що допущені товариством:
1) пункту 44.1, пункту 44.2 статті 44, пункту 49.1 статті 49, підпункту 134.1.1 пункту 134.1, підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291, абзацу 2 пункту 299.11 статті 299, абзацу 1 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством занижено податок на прибуток за період з 01 серпня 2017 року по 30 квітня 2021 року у загальній сумі 2281119 гривень;
2) пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України, в результаті чого не подано декларацію з податку на прибуток за 1 квартал 2021 року;
3) пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.5, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством завищено суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в загальній сумі 693445 гривень, та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) за квітень 2021 року на суму 953859 гривень;
4) пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, що свідчить про те, що товариством з обмеженою відповідальністю МП-Альфа на дату виникнення податкових зобов`язань за серпень 2017 року на суму 3209 гривень, за вересень 2017 року на суму 13313 гривень, за жовтень 2017 року на суму 61478 гривень, за листопад 2017 року на суму 38553 гривень, за грудень 2017 року на суму 9265 гривень, за січень 2018 року на суму 30377 гривень, за лютий 2018 року на суму 1222 гривень, за березень 2018 року на суму 2175 гривень, за квітень 2018 року на суму 4338 гривень, за травень 2018 року на суму 8844 гривень, за червень 2018 року на суму 1410 гривень, за липень 2018 року на суму 4577 гривень, за серпень 2018 року на суму 3000 гривень, за вересень 2018 року на суму 44262 гривень, за жовтень 2018 року на суму 4175 гривень, за листопад 2018 року на суму 43649 гривень, за грудень 2018 року на суму 32316 гривень, за січень 2019 року на суму 11311 гривень, за лютий 2019 року на суму 58399 гривень, за квітень 2019 року на суму 806 гривень, за червень 2019 року на суму 1470 гривень, за липень 2019 року на суму 1270 гривень, за серпень 2019 року на суму 12834 гривень, за вересень 2019 року на суму 611 гривень, за жовтень 2019 року на суму 3851 гривень, за листопад 2019 року на суму 19194 гривень, за грудень 2019 року на суму 5585 гривень, за січень 2020 року на суму 21329 гривень, за лютий 2020 року на суму 2528 гривень, за квітень 2020 року на суму 9074 гривень, за травень 2020 року на суму 5098 гривень, за червень 2020 року на суму 14415 гривень, за серпень 2020 року на суму 18209 гривень, за вересень 2020 року на суму 29418 гривень, за жовтень 2020 року на суму 4748 гривень, за листопад 2020 року на суму 23887 гривень, за грудень 2020 року на суму 59695 гривень, за січень 2021 року на суму 4228 гривень, за березень 2021 року на суму 13089 гривень, за квітень 2021 року на суму 8102 гривень не складено податкові накладні в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпи 
5) пункту 288.1, пункту 288.4, підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288, пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством занижено суму орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності в загальній сумі 2199,23 гривень, в тому числі занижено орендну плату за землю за листопад 2019 року на суму 1099,84 гривень та за грудень 2019 року на суму 1099,39 гривень;
6) пункту 291.4, підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291, пункту 292-1.1, пункту 292-1.2 статті 292-1, пункту 293.9 статті 293, підпункту 295.9.1, підпункту 295.9.2 пункту 295.9 статті 295 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено єдиний податок четвертої групи за період з 01 серпня 2017 року по 30 квітня 2021 року на загальну суму 812309,37 гривень, в тому числі:
- за 1 квартал 2020 року в сумі 73838,09 гривень;
- за 2 квартал 2020 року в сумі 73838,09 гривень;
- за 3 квартал 2020 року в сумі 369190,08 гривень;
- за 4 квартал 2020 року в сумі 221505,51 гривень;
- за 1 квартал 2021 року в сумі 73937,60 гривень.
З огляду на виявлені порушення відповідачем прийнято такі податкові повідомлення-рішення: податкове повідомлення-рішення №0096870701 від 26 жовтня 2021 року, яким товариству зменшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок на суму 298551,49 гривень; податкове повідомлення-рішення №0096880701 від 26 жовтня 2021 року, яким зменшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок на суму 439820,28 гривень; та податкове повідомлення-рішення №0056420710 від 26 жовтня 2021 року, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 340 гривень.
Вважаючи вказані рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Як свідчить зміст акту перевірки №6968/02-32-07-01/34004595 від 26 липня 2021 року, оскаржувані податкові рішення прийняті у зв`язку із недотриманням позивачем вимог підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291, абзацу 2 пункту 299.11 статті 299, абзацу 1 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України. 
Так, відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства в Україні регулюються Податковим кодексом України (надалі ПК України).
Спрощена система оподаткування, обліку та звітності регламентована положеннями глави 1 розділу ХІV ПК України.
Відповідно до пунктів 291.2, 291.3 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Згідно з підпунктом 291.4.4 пункту 291.4 статті 291 ПК України сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, віднесено до четвертої групи суб`єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
Підпунктом 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 ПК України визначено, що не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи, зокрема, суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).
Відповідно до пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків; 5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; 6) набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті.
Згідно з абзацом 2 пункту 299.11 статі 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.
Аналіз наведених вище норм свідчить про безпідставність посилань відповідача на недотримання позивачем підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 ПК України, оскільки наявність у позивача, який вже є платником єдиного податку четвертої групи, податкового боргу не є для нього наслідком перейти на загальну систему оподаткування, оскільки положення пункту 291.5-1 статті 291 ПК України встановлюють умови, за яких суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи.
Отже,Як правильно зазначено судом першої інстанції, наявність у позивача податкового боргу станом на 01 січня 2020 року не свідчить про виникнення у нього обов`язку перейти із спрощеної системи оподаткування до сплати податків за загальною системою оподаткування, оскільки норми підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 ПК України встановлюють умови, за якими суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи, а умовою, яка виключає набуття цього статусу, серед інших, є наявність податкового боргу станом на 1 січня базового (звітного) року, і ця умова не стосуються суб`єкта господарювання, який вже є платником єдиного податку четвертої групи.
Вказане свідчить про безпідставність посилань відповідача на недотримання позивачем підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 ПК України.
Водночас, слід враховувати й те, що підставою для донарахування товариству грошових зобов`язань з єдиного податку слугувало встановлення невідповідності позивача як платника єдиного податку четвертої групи вимогам пункту 291.5-1.3 статті 291, а тому відповідно до абзацу 2 пункту 299.11 статті 299 ПК України товариству донараховано відповідні грошові зобов`язання.
Разом з тим, податковий орган мав би врахувати, що абзацом 2 пункту 299.11 статті 299 ПК України передбачено право контролюючого органу під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи нарахувати податки та збори, від сплати яких такий платник податків звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II ПК України, якщо останній одночасно не відповідає як вимогам підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України, так і вимогам пункту 291.5-1 статті 291 ПК України.
Таким чином, абзац 2 пункту 299.11 статті 299 ПК України є бланкетною нормою, адже відсилає до інших положень ПК України, зокрема до підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України та пункту 291.5-1 статті 291 ПК України.
При цьому, підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України передбачено, що до платників єдиного податку четвертої групи належать сільськогосподарські товаровиробники, зокрема й юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
Згідно з пунктом 291.5-1 статті 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи:
291.5-1.1. суб`єкти господарювання, у яких понад 50 відсотків доходу, отриманого від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, становить дохід від реалізації декоративних рослин (за винятком зрізаних квітів, вирощених на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування, та продуктів їх переробки), диких тварин і птахів, хутряних виробів і хутра (крім хутрової сировини);
291.5-1.2. суб`єкти господарювання, що провадять діяльність з виробництва підакцизних товарів, крім виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 2204 29 - 2204 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції, вин виноградних, вин плодово-ягідних та/або напоїв медових, вироблених та розлитих у споживчу тару малими виробництвами виноробної продукції з виноматеріалів виключно власного виробництва (не придбаних), отриманих шляхом переробки плодів, ягід, винограду, меду власного виробництва, а також крім електричної енергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками та/або з відновлюваних джерел енергії (за умови, що дохід від реалізації такої енергії не перевищує 25 відсотків доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) такого суб`єкта господарювання);
291.5-1.3. суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).
Відтак, для нарахування контролюючим органом податків та зборів платнику податку на виконання абзацу 2 пункту 299.11 статті 299 ПК України необхідна наявність двох обов`язкових умов: 1) частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік такого платника має бути меншою 75 відсотків (стосується сільськогосподарських товаровиробників із статусом юридичної особи); 2) такий платник станом на 1 січня базового (звітного) року повинен мати податковий борг.
Відповідно за наявністю саме цих двох складових, ТОВ "МП Альфа" може втратити статус платника спрощеної системи оподаткування.
Втім, частка сільськогосподарського товаровиробництва позивача за попередній податковий (звітний) рік (тобто за 2020 рік) перевищувала 75 відсотків, що і не заперечується відповідачем та підтверджується актом документальної планової виїзної перевірки №6968/02-32-07-01/34004595 від 26 липня 2021 року.
Отже, відсутня інша обов`язкова передумова для донарахування податків та зборів, від сплати яких товариство звільнялося як платник єдиного податку четвертої групи, - частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік такого платника становила менше 75 відсотків.
Таким чином, суд робить висновок, що відповідач протиправно прийняв податкові повідомлення-рішення №№0096870701, 0096880701, 0107180701 від 26.10.2021.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню, а прийняті Головним управлінням ДПС у Вінницькій області податкові повідомлення-рішення - скасуванню.
Вказані представником відповідача в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених статтею 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі   22 червня 2022 року.

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.