ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 червня 2022 року 
справа № 690/649/21		
провадження № 22-ц/821/813/22		
категорія: 311000000  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І., 
суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В., 
секретаря - Винник І. М.,
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач - Черкаський обласний центр зайнятості, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Черкаського обласного центру зайнятості на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 31 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1  до Черкаського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у складі головуючого судді Линдюка В. С., повний текст судового рішення складено 05 квітня 2022 року, 

в с т а н о в и в :

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

28 грудня 2021 року  ОСОБА_1 звернулася в суд з вищенаведеним позовом. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з 22 липня 2002 року працює у Ватутінській міській філії Черкаського обласного центру зайнятості на посаді провідного фахівця з профорієнтації відділу надання соціальних послуг. 
У листопаді 2021 року керівником Черкаського обласного центру зайнятості протиправно вимагалась від неї медична інформацію щодо проходження вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також повідомлено про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати в разі ненадання медичних документів, що підтверджуватимуть наявність профілактичного щеплення проти COVID-19 чи наявності протипоказань щодо такого щеплення. 
У подальшому, 09 грудня 2021 року її ознайомлено з оскаржуваним наказом № 288-К, яким її відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 09 грудня 2021 року на час відсутності обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 до усунення причин відсторонення від роботи. 
Вважає оскаржуваний наказ незаконним, оскільки він порушує її конституційне право на працю та отримання винагороди за неї, та просила поновити порушені права.
До початку розгляду справи по суті, 20 січня 2022 року, позивачка надала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій остаточно просила визнати незаконним та скасувати наказ про відсторонення її від роботи, стягнути середній заробіток за період вимушеного прогулу в розмірі 16 238 грн 16 коп. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 31 березня 2022 року позов ОСОБА_1 до Черкаського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано наказ Черкаського обласного центру зайнятості № 288-к від 09 грудня 2021 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ».
Стягнуто з Черкаського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 09 грудня 2021 року до 01 березня 2022 року в сумі 24 808 грн 30 коп.
Стягнуто з Черкаського обласного центру зайнятості на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп.
Рішення мотивовано тим, що оскаржуваним наказом порушено права ОСОБА_1 гарантовані Конвенцією про захист прав та основоположних свобод, оскільки, вручивши їй повідомлення про необхідність подання перелічених в ньому документів та відсторонивши в подальшому її від роботи без збереження заробітної плати на час відсутності щеплення від COVID-19, відповідач фактично поклав на неї обов`язок вчинити дії, які не визнані державою як примусові за законом. 
Крім того, вакцинація від COVID-19 не включена до календаря щеплень ні як обов`язкові, ні як обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями.
З огляду на вказане, через своє здоров`я, у вигляді відсутності протипоказань до вакцинації від COVID-19, ОСОБА_1 була позбавлена можливості заробляти собі на життя, тож фактично опинилася в гіршому становищі, ніж якби мала протипоказання до такої вакцинації.
За наявних доказів та аргументів, відповідач не довів, що обмежувальний захід, у вигляді відсторонення позивачки від роботи, який мав для неї негативні наслідки, сприяв досягненню заявленої мети запобіганню зараженню коронавірусом SARS-CoV-2 працівників Ватутінської міської філії Черкаського обласного центру зайнятості та його відвідувачів.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що оскаржуваний наказ Черкаського обласного центру зайнятості № 288-к від 09 грудня 2021 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » є протиправним та підлягає скасуванню.
Беручи до уваги, що ОСОБА_1 фактично було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на підставі оскаржуваного наказу, в період часу з 09 грудня 2021 року по 28 лютого2022 року, включно, що не заперечувалось сторонами, тож загальний період відсторонення становить 55 робочих днів (грудень 2021 року – 16 робочих днів, січень 2022 року – 19 лютий 2022 року – 20). Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за останні два місяці, що передували її відстороненню, на підставі оскаржуваного наказу від 09 грудня 2021 року № 288-к, становила 451 грн 06 коп. (18 944 грн 62 коп. / 42 днів), тож суд дійшов висновку про те, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного відсторонення від роботи без збереження заробітної плати за період з 09 грудня 2021 року до 01 березня 2022 року в сумі 24 808 грн 30 коп. (451 грн 06 коп. х 55 днів).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 04 травня 2022 року, Черкаський обласний центр зайнятості з посиланням на порушення норм матеріального права порушено питання про скасування рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 31 березня 2022 року та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги відповідача по справі зводяться до того, що висновок суду щодо необов`язковості щеплення проти Covid – 19, зокрема у зв`язку з не включенням його до календаря щеплень, є необґрунтованим і безпідставним, оскільки обов`язковість профілактичних щеплень проти інших інфекційних хвороб для окремих працівників встановлюється відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».
Позивачка, з 01 січня 2017 року працює провідним фахівцем з профорієнтації відділу надання соціальних послуг Ватутінської міської філії Черкаського обласного центру зайнятості, є працівником установи, що належить до сфери управління центральних органів виконавчої влади, 16 листопада 2021 року ознайомлена з повідомленням про те, що з 09 грудня 2021 року на період дії карантину, встановленого КМ України, щеплення від COVID-19 є обов`язкове для працівників сфери управління центральних органів виконавчої влади, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01 листопада 2021 року № 2393, яким внесено зміни до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням».
При цьому, перелік професій, виробництв та організацій, за змістом статті, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я – Міністерством охорони здоров`я, яке на підставі вказаної норми і видало наказ від 04 жовтня 2021 року № 2153. У той же час внесенню до календаря щеплень, згідно з ч. 1 ст. 12 вказаного Закону підлягають саме щеплення від хвороб визначених у даній частині, які є обов`язковими для всіх осіб, незалежно від їх належності до певних професій. 
Якщо ставити питання обов`язковості вакциння для працівників з переліку МОЗ № 2153, то його можуть не робити лише ті працівники, які мають саме абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень. Водночас протипоказання може встановлювати сімейний або лікуючий лікар та надавати відповідний висновок. Матеріали справи не містять доказів того, що позивачка має такий стан здоров`я, який перешкоджає вакцинації.
Пунктом 41-6 постанови КМ України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» керівникам державних органів, керівникам підприємств, установі, організацій визначено забезпечити, зокрема відсторонення від роботи працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень яких визначена Переліком № 2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень. 
Крім того, чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої распіраторної хвороби COVID-19.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просила залишити подану скаргу без задоволення, а приведене рішення - без змін. 
При цьому, зазначила, що відсторонення її від роботи у випадку, що є предметом даного позову, є прямим втручанням у її право на працю та право заробляти працею на життя, шляхом його обмеження. 

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 травня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Черкаського обласного центру зайнятості на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 31 березня 2022 року.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24 травня 2022 року справу призначено до розгляду на 15 червня 2022 року на 12 год. 30 хв. з повідомленням учасників справи про дату, час та місце її розгляду. З технічних причин відкладено на 16 червня 2022 року на 10 год.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з 22 липня 2002 року працює на посаді провідного фахівця з профорієнтації відділу надання соціальних послуг Ватутінської міської філії Черкаського обласного центру зайнятості (а. с. 13).
Повідомленням № 18 від 16.11.2021 про обов`язкове профілактичне щеплення проти СОVID-19 за підписом директора Черкаського обласного центру зайнятості, 17 листопада 2021 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що з 09 грудня 2021 року запроваджується обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої распіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, працівники підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади, підлягають обов`язковому профілактичному щепленню. Державний центр зайнятості та підпорядковані установи належать до переліку організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої распіраторної хвороби СОVID-19. Наказ МОЗ № 2393 набирає чинності через один місяць з дня офіційного опублікування, а саме 09.12.2021.
У разі наявності протипоказань згідно з Переліком медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затверджених наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року № 595, працівник може надати відповідний медичний висновок за формою № 028-1/о.
Якщо до 08 грудня 2021 року ОСОБА_1 не надасть документа про обов`язкове щеплення, або документа, що підтверджує протипоказання для його проведення, з 09 грудня 2021 року вона буде відсторонена від роботи без збереження заробітної плати. При цьому, період відсторонення від роботи не увійде до страхового стажу для призначення пенсії та оплати листка непрацездатності. ОСОБА_1 з повідомленням ознайомлена 17.11.2021 та зазначила про незгоду з ним (а. с. 10). 
На підставі наказу від 09 грудня 2021 року № 288-к, в період часу з 09 грудня 2021 року ОСОБА_1 була відсторонена від роботи без збереження заробітної плати в зв`язку з відсутністю профілактичного щеплення від COVID-19. 
Наказ Черкаського обласного центру зайнятості від 09 грудня 2021 року № 288-к мотивований положеннями ст. 46 КЗпП України, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказом Міністерства охорони здоров`я від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» із змінами, п. 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами, та ненаданням ОСОБА_1 документів, що передбачені повідомленням від 16 листопада 2021 року № 18, невиконанням нею вимог обов`язкового профілактичного щеплення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України (а. с. 7).
03 грудня 2021 року ОСОБА_1 , на адресу директора Черкаського обласного центру зайнятості направлено заперечення, щодо незаконності відсторонення від роботи без збереження заробітної плати з наведенням мотивів та проханням не відстороняти її від роботи з вказаних в повідомленні № 18 від 16.11.2021 підстав (а. с. 8-9).
Наказом Черкаського обласного центру зайнятості від 04 березня 2022 року № 74-к «Про зупинення дії наказу від 09 грудня 2021 року № 288-к» з 01 березня 2022 року зупинено дію оскаржуваного наказу та допущено ОСОБА_1 до роботи з 01 березня 2022 року (а. с. 65).
Згідно довідки про доходи № 11-17/3090, виданої 03 грудня 2021 року Черкаським обласним центром зайнятості, ОСОБА_1 за останні 2 місяці до незаконного відсторонення, тобто жовтень (20 робочих днів) та листопад (22 робочих дні) 2021 року, нараховано заробітної плати на загальну суму 18 944 грн 62 коп. (а. с. 6).

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду 

Згідно з ч. 1ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
За змістом пунктів «а» і «б» ст. 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», громадяни України зобов`язані піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.
Відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 46 КЗпП України).
До інших передбачених законодавством випадків належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.
Відсторонення працівника від роботи полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.
Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігти негативним наслідкам.
Частинами 1 і 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.
Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень ці працівники у порядку, встановленому законом, відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Відповідно до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021року № 2153 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2021року за № 1306/36928 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають, зокрема, працівники: центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади.
При цьому, вакцинації підлягають усі працівники вказаних установ і закладів згідно зі штатним розписом. Винятком є працівники, що мають протипоказання до щеплень, визначені в Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженому МОЗ України від 16 вересня 2011 року № 595. Протипоказання до вакцинації встановлюються лікарем. Наказ МОЗ № 2153 від 4 жовтня 2021 року, по суті, визнав обов`язковим щеплення від COVID-19 для певних професій, зокрема і для професії позивачки.
Держава, встановивши обов`язковість щеплень для певних категорій працівників, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників виробничого процесу, в тому числі власне нещепленого працівника.
З 08 листопада 2021 року набули чинності зміни до постанови КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096. Зокрема, пункт 41-6 доповнено нормою щодо відсторонення працівників: «Керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щеплення, затвердженим наказом МОЗ від 4 жовтня 2021 року № 2153; 2) відсторонення від роботи працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до ст. 46 КЗпП, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ч. 3 ст. 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; 3) взяття до відома, що: на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням ч. 1 ст. 94 КЗпП, ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» та ч. 3 ст. 5 Закону України «Про державну службу» (мінімальна зарплата); відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили». 
До інших, передбачених ст. 46 КЗпП України, випадків відсторонення працівників від роботи належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.
Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то за загальним правилом такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством.
Законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою від ухилення від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що директор Черкаського обласного центру зайнятості на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки усіх працівників Центру, який зокрема належить до переліку організацій у сфері управління центральних органів виконавчої влади, діяв у межах своїх повноважень і відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказу МОЗ України від 04 жовтня 2021 № 2153, правомірно прийняв рішення про тимчасове відсторонення позивачки ОСОБА_1 від роботи без збереження заробітної плати, з 09 грудня 2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19. 
В контексті наведеного, підстав для визнання оскаржуваного наказу незаконним та його скасування, немає. При цьому апеляційний суд констатує, що правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування оскаржуваного наказу та стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час відсторонення від роботи відповідно, відсутні, що зокрема, не було враховано судом першої інстанції, який передчасно прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .
Крім того, наказом Міністерства охорони здоров`я України № 380 від 25 лютого 2022 року «Про зупинення дії наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 лютого 2022 року за № 256/37592, зупинено дію наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» до завершення воєнного стану в Україні.
На підставі наказу Черкаського обласного центру зайнятості від 04 березня 2022 року № 74-к «Про зупинення дії наказу від 09 грудня 2021 року № 288-к» з 01 березня 2022 року зупинено дію оскаржуваного наказу та ОСОБА_1 допущено до роботи з 01 березня 2022 року (а. с. 65).
Отже не заслуговують на увагу доводи позивачки про невідповідність наказу про відсторонення від роботи вимогам діючого законодавства.
З урахуванням зазначених норм права, обставин та матеріалів справи, передчасними та цілком невмотивованими вважає апеляційний суд і посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на обмеження прав позивачки у зв`язку з її відмовою від обов`язкового щеплення, оскільки індивідуальне право (інтерес) позивачки відмовитися від вакцинації, протиставляється загальному праву (інтересу) суспільства, інших працівників які належать до сфери управління центральних органів влади, які таку вакцинацію провели у встановленому державою порядку.
Саме в наслідок встановлення такого балансу досягається мета - загальне благо у формі права на безпеку та охорону здоров`я, що гарантовано статтями 3, 27 та 49 Конституції України.
Посилання місцевого суду на те, що оспорюваним наказом відповідача порушено конституційне право позивачки на працю та доступ до професії, є безпідставними з огляду на те, що відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Виходячи зі змісту ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Зважаючи на це, не праця, а саме життя, здоров`я і безпека людини, визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні.
Отже, вирішуючи питання про співвідношення норм статей 3 та 43 Конституції України, не можна не визнати пріоритетність забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини над правом на працю.
Інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні забезпечення безпеки життя і здоров`я громадян цієї держави.
Норма ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» покликана захистити здоров`я та життя усіх працівників, які підлягають обов`язковому профілактичному щепленню, у зв`язку з ускладненою епідемічною ситуацією, а перебування на роботі працівників, які не отримали профілактичні щеплення, в організованих колективах, зокрема Черкаському обласному центрі зайнятості та його структурних підрозділах, що входять до складу Державної служби зайнятості яка є централізованою системою державних установ, діяльність яких спрямовується та координується Міністерством економіки України яке є центральним органом виконавчої влади, створює ризик виникнення спалахів коронавірусу, що слугує загрозою для життя та здоров`я не лише працівників вказаних установ, але і осіб які звертаються за сприянням у працевлаштуванні та надання їм послуг, що входять у сферу даних установ. Тобто працівник, який не отримав вакцинації проти COVID-19, не лише стає потенційно небезпечним для оточення, а й сам піддається підвищеному ризику захворіти, відвідуючи місця масового скупчення людей.
З огляду на викладене доводи апеляційної скарги апеляційний суд розцінює як такі, що заслуговують на увагу та підлягають врахуванню при вирішенню даного спору. 
Окремо, при вирішенні спору апеляційний суд враховує також практику ЄСПЛ та висновки Верховного Суду у справах у подібних правовідносинах.
Можливість відсторонення від роботи у зв`язку з не проходженням щеплення також підтверджується висновками ЄСПЛ у подібних справах, а саме у серпні 2021 року ЄСПЛ відхилив запит про вжиття тимчасових заходів, поданий 672 французькими пожежниками, щодо закону, який передбачає вимогу про обов`язкову вакцинацію для ряду професій, з подальшим відстороненням від роботи в разі її недотримання (Abgrall and 671 Others v. France, запит під заявою № 41950/21).
У вересні 2021 року ЄСПЛ розглянув два запити про вжиття тимчасових заходів, які подані медичними працівниками, щодо їхнього обов`язку вакцинації проти Covid-19 для того, щоб мати змогу продовжувати працювати. Згідно з правилом № 39 Регламенту Суду медики просили застосувати тимчасові заходи та негайно зупинити впровадження закону. Проте, ЄСПЛ відхилив ці прохання, аргументуючи задоволення подібних запитів лише у тих випадках, якщо заявники можуть зіткнутися з реальним ризиком нанесення шкоди (Kakaletri and Others v. Greece, запит під заявою № 43375/21, Theofanopoulou and Others v. Greece, запит під заявою № 43910/21).
Верховний Суд у постанові від 20 березня 2018 року у подібних правовідносинах у справі № 337/3087/17 висловив позицію про те, що завданням держави є забезпечення дотримання оптимального балансу між реалізацією права дитини на дошкільну освіту та інтересами інших дітей. У спорі, що розглядався, індивідуальне право (інтерес) батьків дитини відмовитися від щеплення при збереженні обсягу права дитини на здобуття освіти, в тому числі в дошкільних закладах, протиставляється загальному праву (інтересу) інших батьків та їх дітей, які провели щеплення перед направленням дитини для здобуття освіти в дошкільних закладах, з метою забезпечення загального блага у формі права на охорону здоров`я, що, крім іншого, гарантоване статтями 3, 27 та 49 Конституції України.
У постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 682/1692/17 Верховний Суд дійшов висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в цьому питанні принцип важливості суспільних інтересів превалює над особистими правами, однак лише тоді, коли таке втручання має об`єктивні підстави, тобто є виправданим.
Отже, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову в задоволенні позову.

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу Черкаського обласного центру зайнятості задовольнити.
Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 31 березня 2022 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_1 у задоволенні позову до Черкаського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.
Компенсувати Черкаському обласному центру зайнятості за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 362 грн 00 коп. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 
Повний текст постанови складено  22  червня 2022 року. 

Головуючий                                                                                                       Л. І. Василенко 

Судді:                                                                                                                  В. Г. Бородійчук 

                                                                                                                            О. В. Карпенко