Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2022 року                                                         м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,- 
в с т а н о в и в :
Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винною  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2  КУпАП та накладено на неї  адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі  170 (сто сімдесят) гривень. 
Не погодившись із постановою суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. 
У поданій апеляційній скарзі заперечує свою вину. Вважає, що пояснення ОСОБА_2 є неналежним доказом її вини, оскільки вони стосуються ситуації, яка має місце протягом останніх двох місяців, проте конкретної дати події вони не містять. Стверджує, що суд має відноситися критично і до пояснень матері ОСОБА_3 , оскільки вона заінтересована особа.
Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного. 
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають
_______________________________________________________________________________________________________________________  
Справа № 565/91/22                                                                                                     Суддя в суді І інстанції – Малков В.В.
Провадження № 33/4815/291/22                                                                                      Суддя в апеляційній інстанції  –  Шимків С.С. 
значення для правильного вирішення справи. 
Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП  передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність. 
Стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 09 год. 00 хв. 05.01.2022 року по 09 год. 30 хв. 11.01.2022 року, перебуваючи за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_2 вчиняла психологічне насильство відносно матері ОСОБА_3 , а саме висловлювалася нецензурною лайкою та погрожувала їй фізичною розправою, чим могла завдати шкоду психологічному здоров`ю потерпілої.
З письмових пояснень потерпілої від 05.01.2022 року, 10.01.2022 року та 11.02.2022 року, які наявні у матеріалах справи слідує, що дочка періодично вчиняє відносно неї домашнє насильство, а саме: кричить, ображає нецензурними словами, принижує та знімає її на мобільний телефон.
Також у даній справі є письмові пояснення ОСОБА_1 від 05 січня 2022 року та 12 січня 2022 року. У цих поясненнях вона заперечує, що є ініціатором конфліктів з матір`ю та стверджує, що саме мати погрожує їй виселенням, принижує її та вимагає гроші від неї.
Крім того, матеріали справи містять письмові пояснення ОСОБА_2 від 11.01.2022 року, яка зазначає, що жителька їхнього будинку ОСОБА_1 з ранку кричить, чим заважає відпочивати та спати, висловлюється нецензурною лексикою як до своєї матері так і до мешканців будинку. Дана ситуація відбувається протягом двох місяців. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №396973 від 12 січня 2022 року, заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 05 січня 2022 року, 10 січня 2022 року та 11 січня 2022 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 11 січня 2022 року. 
Факт вчинення вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою. 
Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для її виправлення, а також запобігання вчиненню нею аналогічних правопорушень. 
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини справи із урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2022 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду                                                         Шимків С.С.