Справа № 344/12726/21 
Провадження № 22-ц/4808/475/22 
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів:                                            Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,
секретаря                                        Возняк В.Д.,
з участю          відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Семенціва В.Д.,
розглянувши цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» в особі директора Деревка Юрія Олексійовича  на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Атаманюком Б.М. 06 грудня 2021 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого складено 13 грудня 2021 року,
                                                     в с т а н о в и в :
У серпні 2021 року товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» подано позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Позовна заява мотивована тим, що 16 листопада 2020 року між МПП «АСВА» (постачальник) та ОСОБА_1 укладено договір №60200129515 про отримання товарів в системі «Плати Пізніше», згідно умов якого відповідачу передано в оренду на умовах лізингу шину автомобільну 235/55 R19 Petlas Explero Winter W671 105 V XL, у кількості  чотири штуки; шину автомобільну 215/70 R15C Tigar Cargo Speed 109/107S, у кількості  чотири штуки; шину автомобільну 185/70 R16C Tigar Cargo Speed 104/102R в/с, у кількості чотири штуки, встановленою вартістю 26 522,36 грн. Передача товару відповідачу засвідчена його підписом на договорі.
Договір укладено в електронній формі, що згідно Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору в письмовій формі та підписаного власноручно. Згідно п.8.1 договору, відповідач отримує товари (послуги) від постачальника, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь процесинг-центру, яким є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп». Враховуючи, що відповідач своїм підписом у договорі погодився з усіма його умовами, зокрема і з тим, що ознайомлений та повністю погоджується з правилами, додатковий його підпис на самих правилах не потрібен. 
Умовами пакету фінансування, визначеними в договорі, встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів, а  саме щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення договору. Враховуючи, що відповідачем було внесено платіж при отриманні товару в розмірі 4 520,00 грн, зроблено перерахунок по графіку платежів, згідно якого щомісячний платіж складає 4 400,47 грн. 
Про відступлення права вимоги за договором відповідача повідомлено в письмовій формі. 
За весь період дії договору ОСОБА_2 в якості оплати вартості отриманого товару сплачено: 17.11.2020 - 4 520,00 грн (платіж при отриманні товару), 14.01.2020 - 4 520,00 грн, 24.02.2021 - 5 000,00 грн, 31.03.2021 - 4 500,00 грн.
Станом на 04.08.2021 року відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого товару, заборгованість складає 13 590,74 грн, в тому числі:   9 353,86 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 4 236,88 грн - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п.12.2-12.3 договору.
Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» заборгованість у розмірі 13 590,74 грн та судовий збір в розмірі 2 270,00 грн (а.с.2-4). 
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.101-107).
Не погодившись з рішенням суду представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права. 
Зазначає, що укладений між апелянтом та постачальником договір №2016012902 про участь постачальника в системі «Плати Пізніше» від 29.01.2016 року за своєю правовою природою є договором факторингу.
Вказує, що відповідач, ознайомившись з умовами договору, оцінивши свій майновий стан, будучи повністю дієздатним, його волевиявлення було вільним і відповідало його внутрішній волі, чітко усвідомлював усі умови даного договору і вважав їх прийнятними для себе, своїм підписом погодився з викладеними у договорі положеннями.  Зокрема, відповідач своїм підписом підтвердив, що погоджується з умовами, викладеними в пункті 8.1 договору щодо відступлення постачальником всіх існуючих та майбутніх прав за договором на користь апелянта.
Зазначає, що ТОВ  «Фінансова компанія «Фангарант Груп» є фінансовою установою згідно законодавства України, та має право на законних підставах надавати фінансові послуги з факторингу.
Відповідно до п.2 договору №60200129515 про отримання товарів в системі «Плати Пізніше» від 16.11.2020 року, розрахункова сума платежів становить 26 522,36 грн. Сума факторингового фінансування за вказаним договором складала 22 544,01 грн, що підтверджується платіжним дорученням №15632 від 17.11.2020 року. Саме різниця між ціною договору та сумою фінансування в розмірі 3 978,35 грн є платою за договором факторингу. З огляду на зазначене чітко вбачається, що право грошової вимоги до відповідача апелянту було відступлене на підставі договору факторингу.
Щодо порядку оформлення договору, то Правила отримання товарів (надання послуг) в системі «Плати Пізніше» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп». Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору та визначають порядок і умови отримання товарів (надання послуг) в системі «Плати Пізніше», права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Зазначає, що відповідно до п.1.4 Правил отримання товарів (послуг) в системі «Плати Пізніше», Правила є договором приєднання в розумінні ст. 634 ЦК України. Враховуючи, що відповідач своїм підписом у договорі погодився з усіма його умовами, зокрема і з тим, що ознайомлений та повністю погоджується з Правилами, додатковий його підпис на самих Правилах не потрібен.  Правила в редакції від 05.02.2018 року є загальними та застосовуються до всіх клієнтів без винятку, інших актуальних правил на сайті товариства не існує.
Звертає увагу суду на те, що договір було укладено шляхом використання електронного підпису, клієнта ніхто не змушував знайомитися з Правилами та підписувати договір. В разі, якщо клієнт не поставить відповідну відмітку про ознайомлення з його Правилами, йому не буде доступний Договір для ознайомлення та підписання. І на цьому етапі підписання договору стає неможливим. Отже, виходячи з того, що договір клієнтом все таки підписаний, то не викликає сумнівів той факт, що клієнт попередньо ознайомився з текстом Правил.
Вважає, що укладений між сторонами договір №60200129515 про отримання товарів в системі «Плати Пізніше» від 16.11.2020 року є укладеним з додержанням письмової форми, визначеної законом та підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису. На виконання умов договору ОСОБА_1 здійснено платіж по оплаті вартості отриманого товару в розмірі 4 520,00 грн, а також у період з 14.01.2021 по 31.03.2021 сплачено частину суми існуючої заборгованості в розмірі 14 020,00 грн, що свідчить про визнання відповідачем факту укладання договору та отримання товару за таким договором та самим відповідачем не заперечується.
Також апелянт не погоджується із висновком суду, що товариство без вагомих причин ухилилося від надання суду електронного доказу - договору №60200129515 про отримання товарів в системі «Плати Пізніше» від 16.11.2020 року, з накладеним на нього електронним підписом ОСОБА_1 . Оскільки ТОВ  «Фінансова компанія «Фангарант Груп» на виконання вимог ухвали суду надано оригінал такого договору на паперовому носії, тому посилання на дану обставину, як на підставу для ухилення апелянта від виконання вимог ухвали, вважає безпідставними.
Щодо відповідності розрахунку суми заборгованості умовам договору та підстав її стягнення, то відповідач, підписавши договір, своїм підписом погодився, зокрема, з порядком здійснення оплат та графіком платежів. Крім цього, ним було здійснено ряд платежів.
Наголошує, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем суду як додаток до позовної заяви, повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, а також умовам договору та Правилам. Відповідач, в свою чергу, не надав суду свого контр розрахунку заборгованості чи доказів спростування розміру заборгованості.
Також зазначає, що станом на час звернення до суду з даною позовною заявою,  договір №60200129515 про отримання товарів в системі «Плати Пізніше» від 16.11.2020 року є чинним, відповідач не звертався до суду із позовом щодо визнання договору недійсним, тому він має виконуватися сторонами в повному обсязі відповідно до його умов та положень чинного законодавства України.
Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стрягнути з відповідача судовий збір в розмірі 3 405,00 грн (а.с.128-137).
Не погодившись з доводами апеляційної скарги, ОСОБА_1 подано відзив, мотивуючи законністю та обґрунтованістю рішення суду. Просить апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» залишити без задоволення, а рішення суду без змін (а.с.156-162).
У судове засідання не з`явився представник апелянта - ТОВ «ФК «Фангарант Груп», про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення судової повістки електронною поштою. 
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому апеляційний суд розглянув справу за їх відсутності.
Вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Семенціва В.Д., суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.
В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з положень ст.207,526,626, 628,638 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис» встановивши, що відповідачем заперечується факт підписання договору шляхом використання електронного підпису, доказів наявності такої угоди з підтвердженим проставленням цифрового підпису суду не надано, відповідачем  оплачено за товар 18 540 грн,, дійшов висновку про відсутність у позивача правових підстав для стягнення штрафних санкцій, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, виходячи з такого.
В поданому позові позивач ТОВ „ФК „Фангарант Груп" посилається на те, що 16 листопада 2020 року між МПП «АСВА» (постачальник) та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір №60200129515 про отримання товарів в системі «Плати Пізніше ТМ», згідно умов якого відповідачу передано в оренду на умовах лізингу шину автомобільну 235/55 R19 Petlas Explero Winter W671 105 V XL  у кількості  чотири штуки; шину автомобільну 215/70 R15C Tigar Cargo Speed 109/107S у кількості  чотири штуки; шину автомобільну 185/70 R16C Tigar Cargo Speed 104/102R в/с  у кількості чотири штуки, встановленою вартістю 26 522,36 грн (а.с.6, 95).
Умовами Пакету фінансування, визначеними в Договорі, встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення Договору. Платіж при укладенні договору (від загальної суми платежів) - 16,67%, кількість місячних платежів (крім першого) - 5, платіж при укладенні договору становить 4420,39 грн, розмір місячних платежів - щомісяця рівними частинами в сумі 4420,39 грн. Розрахункова загальна сума платежів - 26522,36 грн.
Згідно п. 8.1. договору клієнт отримує товари (послуги) від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів клієнту. В момент підписання Договору всі існуючі та майбутні права Постачальника за Договором відступаються на користь Процесинг-центра - ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» (п.7 договору).
Пунктом 8.2. договору передбачено, що порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначаються Правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05.02.2018, що є невід`ємною частиною цього Договору. Клієнт ознайомлений з копією Правил в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua.
Пунктом 9.1 договору визначено, що якщо за умовами Пакету фінансування не вказано інше, надання клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання цього договору клієнтом та постачальником. У разі якщо момент підписання цього договору не співпадає у часі з моментом надання клієнту товарів (послуг), клієнт може отримати товари (послуги) на підставі іншого первинного документу (накладної або акту). При цьому, датою отримання клієнтом товарів (послуг) вважається дата підписання клієнтом відповідного первинного документа (накладної або акту). Підпис клієнта на цьому договорі та/або накладній (акті) свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості комплектації.
Пунктом 9.2 договору передбачено, що у разі, якщо Клієнт не отримав товари (послуги) або повернув товари (послуги) постачальнику протягом 14 календарних днів, Клієнт зобов`язаний повідомити про це Процесинг-центр в семиденний строк, шляхом відправки повідомлення на адресу електронної пошти, зазначену в п.7.1 договору.
Положеннями п.12.2-12.3 Договору визначено, що у разі   прострочення сплати платежів на строк до 10 календарних днів  клієнт сплачує   неустойку в розмірі 5 відсотків від суми заборгованості за прострочення   кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів, клієнт   зобов`язаний сплатити   позивачу неустойку в розмірі 10% від суми заборгованості за кожен місяць прострочення.
Згідно з пунктом 13.7 договору, клієнт ознайомився з Правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно Наказу №05/02-18 від 05.02.2018 (далі - Правила), зміст Правил є зрозумілим для Клієнта, і він погоджується їх дотримуватись та виконувати.
Зазначений договір підписаний 16.11.20 в 14:42:44 год. клієнтом ОСОБА_1 електронним підписом (аналог власноручного підпису). 
В матеріалах справи наявні Правила отримання товарів (надання послуг) в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно Наказу №05/02-18 від 05.02.2018 (далі - Правила) (а.с.8-14).
Розділом 4 Правил встановлений порядок надання товарів та підписання договору.
За умовами вказаних розділів, з метою отримання товарів у системі ПлатиПізніше™, Клієнт подає заявку на отримання товарів (надання послуг) Процесинг-центру через Постачальника, який є учасником системи ПлатиПізніше™. Заявка подається в довільній формі і обов`язково містить інформацію про Клієнта, інформацію про Постачальника, обраний Пакет фінансування, перелік товарів (їх комплектацію), послуг, а також інші дані на вимогу Процесинг-центра.
Згідно з пунктами 4.2, 4.12 Правил, заявка подається в довільній формі і обов`язково містить інформацію про Клієнта, інформацію про Постачальника, обраний Пакет фінансування, перелік товарів (їх комплектацію), послуг, а також інші дані на вимогу Процесинг-центра. Заявка приймається до виконання Постачальником після прийняття Процесинг-центром рішення про задоволення заявки. 
Правила надання отримання товарів (надання послуг) в системі Плати Пізнішетм перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп».
Також в матеріалах справи міститься договір №2016012902  «Про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ від 29.01.2016 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Фангарант Груп" (процесинг-центр) та Малим приватним підприємством «АСВА» (постачальник) (а.с.15).
Встановлено, що ФК «Фангарант Груп» сплатила МПП «АСВА» 22 544,01 грн, а саме згідно Платіжного доручення №15632 від 17.11.2020 року з рахунку НОМЕР_1 на рахунок НОМЕР_2 здійснено переказ грошових коштів у сумі 22544,01 грн, платником зазначено «ФК ФАНГАРАНТ ГРУП ТОВ», код отримувача 38922870, отримувач МПП „АСВА", код отримувача 16399501, призначення платежу зазначено як „Авансування за особовим рахунком № НОМЕР_3 ОСОБА_1 без ПДВ" (а.с.71).
Відповідачем ОСОБА_1 через ТОВ ФК „Фангарант Груп" оплачено МПП „АСВА" 18 540 грн (а.с.72-75), а саме:
- згідно Меморіального ордеру №@2PL835660 від 17.11.2020 року з рахунку НОМЕР_4 на рахунок НОМЕР_1 здійснено переказ грошових коштів у сумі 4520 грн, платником зазначено «GO_Транз.рахунок платежі bp2066060», код платника 14360570, отримувач ФК ФАНГАРАНТ ГРУП ТОВ, код отримувача 38922870, призначення платежу зазначено як „Оплата за послуги згідно рахунку № НОМЕР_3 від ОСОБА_1 ";
- згідно Меморіального ордеру №@2PL782499 від 14.01.2021 року з рахунку НОМЕР_4 на рахунок НОМЕР_1 здійснено переказ грошових коштів у сумі 4520 грн, платником зазначено «GO_Транз.счет платежи bp2066060», код платника 14360570, отримувач ФК ФАНГАРАНТ ГРУП ТОВ, код отримувача 38922870, призначення платежу зазначено як „Оплата за послуги згідно рахунку  № НОМЕР_3 від ОСОБА_1 ";
- згідно Меморіального ордеру №@2PL657829 від 24.02.2021 року з рахунку НОМЕР_4 на рахунок НОМЕР_1 здійснено переказ грошових коштів у сумі 5000 грн, платником зазначено «GO_Транз.рахун. платежі bp2066060», код платника 14360570, отримувач ФК ФАНГАРАНТ ГРУП ТОВ, код отримувача 38922870, призначення платежу зазначено як „Оплата за послуги згідно рахунка № НОМЕР_3 від ОСОБА_1 ";
- згідно Меморіального ордеру №@2PL299122 від 31.03.2021 року з рахунку НОМЕР_4 на рахунок НОМЕР_1 здійснено переказ грошових коштів у сумі 4500 грн, платником зазначено «GO_Транз.рах платежі bp2066060», код платника 14360570, отримувач ФК ФАНГАРАНТ ГРУП ТОВ, код отримувача 38922870, призначення платежу зазначено як „Оплата за послуги згідно рахунка № НОМЕР_3 від ОСОБА_1 ".
Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.
Згідно статті 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.
Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.
Електронний договір має включати всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону моментом підписання електронної 
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В позові ТОВ „ФК „Фангарант Груп" посилається на обставини укладення 16.11.2020 року між МПП „АСВА" та ОСОБА_1 у електронній формі, шляхом накладення електронного цифрового підпису.
Відповідачем ОСОБА_1 заперечується факт підписання ним Договору №60200129515 про отримання товарів в системі Плати ПізнішеТМ шляхом використання електронного підпису. Більше того, відповідач заперечує отримання товару (послуг) згідно пакету фінансування (на що посилається позивач у позовній заяві) на умовах, зазначених у Договорі, тобто отримання товарів у кредит або лізинг. Посилається на те, що для придбання автомобільних шин він оформив відповідне замовлення на сайті  asva.ua, після чого з ним зв`язалась менеджер магазину, з якою узгоджували деталі придбання, та яка запропонувала придбання товару на умовах розтермінування без переплат («Рассрочка от АСВА»). При цьому йому було наголошено, що жодних додаткових комісій, відсотків чи інших платежів не буде сплачувати, а для детального ознайомлення запропоновано перейти на відповідний розділ сайту за посиланням https// asva.ua/information/credit/ , яка міститься в матеріалах справи (а.с.31-32). 16.11.2021 року ним виконано всі дії, зазначені  в цих умовах, однак при прибутті товару ним виявлено відсутність одного комплекту автомобільних шин, при усному та письмовому спілкуванні (за допомогою інтернет-месенджера Viber) з менеджером погодили, що оскільки шини автомобільні 185/75Tigar Cargo Speed 104/102R в/с Росава БЦ-24 104/102N у кількості 4 штуки відсутні у компанії АСВА, замість них компанія надасть шини автомобільні 185/75 R16С Росава БЦ-24 104/102N у кількості 4 штуки за ціною 1395 грн за штуку, а різницю у вартості 856 грн повернуть на його картковий рахунок. 
На підтвердження зазначених фактів надав роздруківку спілкування із менеджером (а.с.34-35), копію банківської квитанції №Р24А780159018С39045 від 02.12.2020 року (дата валютування 03.12.2020), копію банківської виписки та роздруківку повідомлення з електронного засобу зв`язку.
Також ОСОБА_1 наголошував, що жодних угод чи інших документів на купівлю товарів, а тим більше договору №60200129515 про отримання товарів в системі Плати ПізнішеТМ від 16.11.2020 року не підписував ні особисто, ні за допомогою електронного цифрового підпису, ні за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Тому вважає, що будь-які зобов`язання перед позивачем у нього відсутні.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.10.2021 року витребувано від ТОВ „ФК „Фангарант Груп" оригінал електронного доказу - Договору №60200129515 про отримання товарів в системі Плати ПізнішеТМ від 16.11.2020 року (а.с.89-90).
Однак, на виконання вимог зазначеної ухвали суду ТОВ ФК „Фангарант Груп"  не надано оригінал електронного доказу в цифровому форматі - Договору №60200129515 про отримання товарів в системі Плати ПізнішеТМ від 16.11.2020 року. 
Відповідно до ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
На підставі ч. 2 ст. 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом (ч. 3 ст. 100 ЦПК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 100 ЦПК України якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. 
На виконання ухвали суду від 27.10.2021 року представником позивача на адресу суду направлено, як зазначено у заяві, «оригінал Договору №60200129515 від 16.11.2020 року про отримання товарів  в системі Плати ПізнішеТМ». Натомість суду надано паперовий документ, а саме паперову копію договору №60200129515 від 16.11.2020 року про отримання товарів  в системі Плати ПізнішеТМ, на якому наявна текстова інформація, що договір підписано ОСОБА_1 з накладенням електронного цифрового підпису 16.11.20  о 14:24:44 год., яка вже містилася у матеріалах справи і підлягала перевірці судом (а.с. 95). 
Суд ураховує, що наданий суду документ не є електронним доказом в силу ст. 100 ЦПК України, оскільки має іншу форму.
Підсумовуючи наведене, доказів наявності такої угоди з підтвердженим проставленням відповідачем цифрового підпису суду не надано. 
З огляду на те, що позивач без вагомих причин не подав суду електронний доказ - Договір №60200129515 про отримання товарів в системі Плати ПізнішеТМ від 16.11.2020 року, з накладеним на нього електронним підписом ОСОБА_1 , суд, враховуючи значення, яке має цей доказ для справи, в порядку ч. 10 ст. 84 ЦПК України, при визнанні обставин для з`ясування якої витребовувався цей доказ, дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено той факт, що підпис на Договорі №60200129515 від 16.11.2020 року належить ОСОБА_1 , а відповідно позивачем не доведено факт укладення угоди, на яку позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. 
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що за таких обставин наявні підстави для поставлення під сумнів відповідності поданої паперової копії оригіналу Договору, оскільки у позивача наявна можливість вносити зміни до істотних умов договору в односторонньому порядку, тому такий доказ судом не береться до уваги.
Інших підтверджень, що саме ці умови договору погоджені з відповідачем з вказаними в долучених до позовної заяви Правилах отримання товарів (надання послуг) в системі Плати ПізнішеТМ,  а також те, що у вказаних документах на момент підписання відповідачем взагалі містилися умови, зокрема й щодо сплати штрафних санкцій, матеріали справи не містять.
За таких обставин суд приходить до висновку, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки відповідний електронний доказ суду не надано, що виключає можливість встановлення та доведення факту їх погодження та підписання за допомогою ЕЦП або цифрового ідентифікатора відповідачем.
При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
На підставі викладеного, з урахуванням того, що судом встановлено відсутність у відповідача правових підстав для стягнення штрафних санкцій, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем, що є підставою для відмови в задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку із недоведеністю заявлених вимог.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України,  суд
                                                п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» в особі директора Деревка Юрія Олексійовича  залишити без задоволення, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                                   І.О. Максюта
Судді:                                                                                                             Л.В. Василишин
                                                                                                                        В.Д. Фединяк
Повний текст постанови складено 01 липня 2022 року.