ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 липня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/2433/22	
                                                                                Суддя І інстанції – Серьогіна О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Коршуна А.О.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -  

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:
-  визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (з врахуванням стажу за період роботи з 13.07.1981 року по 01.10.1988 року, зазначеного в трудовій книжці НОМЕР_1 від 07 липня 1980 року) з моменту настання права на пенсію, а саме з 30.03.2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію з моменту настання права на пенсію ОСОБА_1 – 30.03.2020 року та провести перерахунок за період з 30.03.2020 року по 30.08.2021 року;
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (з врахуванням стажу за період роботи з 13.07.1981 року по 01.10.1988 року, зазначеного в трудовій книжці   НОМЕР_1 від 07 липня 1980 року) з моменту настання права на пенсію, а саме з 30.03.2020 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію з моменту настання права на пенсію ОСОБА_1 – 30.03.2020 року та провести перерахунок за період з 30.03.2020 року по 30.08.2021 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована відсутністю підстав для призначення позивачу пенсію за віком з моменту настання права на таку пенсію та проведення перерахунку пенсії з 30.03.2020 року по 30.08.2021 року.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 30.03.2020 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області № 0400-0305-8/14560 від 03.04.2020 року йому відмовлено  у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу - 27 років, оскільки не враховано періоди роботи, а саме: з 01.09.1977 року по 16.07.1977 року - невірно зазначено період навчання, 13.07.1981 року по 01.10.1988 року - розбіжність між датою працевлаштування та датою наказу більше року.
Не погодившись з рішенням відповідача, оскаржив його в судовому порядку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 року по справі №160/6384/20 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
13.09.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області із заявою з питання призначення пенсії.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області за результатами розгляду заяви від 13.09.2021 року позивачу повідомлено про те, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 року по справі №160/6384/20 та згідно наданої заяви від 30.08.2021 року з урахуванням рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2021 року по справі №178/227/21, з 30.08.2021 року позивачу призначено пенсію за віком у розмірі 2648,64 грн.
Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до Конституції України гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон України №1788-XII).
Згідно із пунктом "а" статті 3 Закону України №1788-XII, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Правові відносини у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регулюється Законом України від 09 липня 2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), який набрав чинності з 01.01.2004 року, та починаючи з 01.01.2011 року Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня права, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Згідно п. 1 та п. 2 ст. 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у ст. 20 Закону № 1058- IV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч. 2 ст. 20 Закону №1058-ІV).
Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. При цьому, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Так, предметом позову у даній справі є зарахування періоду роботи позивача 13.07.1981 року по 01.10.1988 року, призначення пенсії за віком з дати набуття права на таку пенсії і здійснення відповідного перерахунку.
Що стосується не зарахування періоду з 13.07.1981 року по 01.10.1988 року, суд зазначає наступне.
Як було вже зазначено, відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
При цьому, з трудової книжки НОМЕР_1 від 07 липня 1980 року, виданої на ім`я позивача, вбачається, що  позивач з 13 липня 1981 року по 01.10.1988 року працював у (мовою оригіналу)  «Криничанская Райсельхозхмия».
Так, підставою для не зарахування зазначеного періоду роботи позивача стало те, що у зв`язку з розбіжністю між датою працевлаштування та датою наказу більше року.
Разом з тим, право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від дотримання відповідальною особою Інструкції про порядок ведення трудових книжок та належне зберігання архівної документації, оскільки трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Натомість, згідно із ч.  3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Тобто пенсійний орган, у випадку виявлення помилок, або неточностей у заповненні трудової книжки, має право звернутись до підприємств, організацій і окремих осіб, на яких працювала особа, що звернулась із заявою про призначення пенсії, із запитом про витребування відповідних документів, необхідних для визначення права на пенсію.
Згідно із ч.1 ст. 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право, зокрема:
- отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України;
- проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати;
- вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених порушень законодавства про порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, здійснення фінансових операцій з коштами Пенсійного фонду та порядок їх використання;
- порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
- у разі виявлення порушень порядку, використання коштів Пенсійного фонду звертатися в установленому законом порядку до контролюючих та правоохоронних органів.
Тобто, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області маючи цілу низку повноважень, жодних дій спрямованих на дотримання мого конституційного права на пенсію не вчинило, поклавши весь тягар відповідальності на позивача.
У такому випадку, відмова пенсійного органу  у зарахуванні періоду роботи позивача з 13.07.1981 року по 01.10.1988 року є протиправною.
Що стосується дати, з якої позивачу має бути призначена пенсія, колегія суддів враховує наступне.
Згідно із п.1 ч.1 статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Як вбачається з матеріалів справи, 60-річного віку, який є достатнім для призначення даного виду пенсії,  позивач набув 30.03.2020 року. Вперше із заявою про призначення пенсії звернувся 30.03.2020 року, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку.
Водночас, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області № 0400-0305-8/14560 від 03.04.2020 року у призначенні пенсії за віком позивачу було відмовлено.
Вказана відмова в подальшому була предметом спору у судових інстанціях.
У такому випадку, з огляду на те, що пенсійним органом не було призначено позивачу пенсії за віком з дати набуття права на неї, а також з огляду на те, що підстави, з яких у призначенні пенсії за віком є протиправними, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію з моменту настання права на пенсію ОСОБА_1 - 30.03.2020 року та провести перерахунок пенсії за період з 30.03.2020 року по 30.08.2021 року.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 19 липня 2022 року.

   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун