Справа № 447/2095/21                                                        Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М. 
Провадження № 33/811/45/22                                                         Доповідач: Белена  А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

20 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі:

        судді - Белени А.В. 
з участю особи, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1         
захисника-адвоката Гавенко О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу про адміністративне правопорушення щодо   ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області  від 21.12.2021 року,

       встановив:        

Постановою судді Миколаївського районного суду Львівської області  від 21.12.2021 року,
        ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України , проживає за адресою : АДРЕСА_1 ,
 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік. 
       Стягнуто з ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір у розмірі 454 грн.
ОСОБА_1  визнано винним у тому, що він  25.06.2021 об 10 год 32 хв. у м. Новий Розділ по вул. Ходорівській,9 Львівської області, керував транспортним засобом марки Форд-Мондео н.з НОМЕР_1 ,   в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер-Алкотест» 6810 в присутності двох свідків, чим порушив п.п.2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
На постанову судді Чубара Володимир Євтухович  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасували постанову Миколаївського районного суду Львівської області, закрити провадження в справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, прийнятою без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Зазначає, що висновки суду у постанові не відповідають фактичним обставинам справи. Стверджує, що при розгляді справи не було з`ясовано чи вчинено адміністративне правопорушення, крім того, районним судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а тому постанова районного суду підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що поліцейськими грубо порушено встановлену процедуру огляду водія на стан сп`яніння. Крім того, стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Апелянт також зазначає, що газоаналізатор Драгер Алкотест 6810 не зареєстрований в Україні. 
       Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гавенка О.Б. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративні правопорушення серії ОБ № 045517 від 15.06.2021; Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; чеком Драгер Alkotest 6810 - результат тесту - 1,93 %; письмовими поясненнями свідків; записом події на CD-диску та іншими наявними в матеріалах справи доказами, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.
       Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
       Що стосується доводів апелянта щодо порушення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.
Так, відповідно до п.2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з вимогами ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
       Вказаних вимог Закону, працівниками поліції було дотримано у повному обсязі, оскільки було застосовано технічні засоби відеозапису та матеріали відеозапису були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Відтак, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим твердження в апеляційній скарзі в цій частині є необґрунтованими.
       Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги в частині недоведення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі вищепереліченими доказами, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, а невизнання ним своєї вини у скоєному, суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.
Таким чином, докази здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку, і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції, в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції не має.
       Що стосується доводів апелянта про те, що «DRAGER Alkotest 6810» не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, то такі апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, міститься в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки, Газоаналізатор «DRAGER Alkotest», в тому числі 6810, включений до вказаного переліку під № У 788-07. 
       Крім того, використання газоаналізаторів «Drager Alcotest», які були завезені та реалізовані на території України і введені в експлуатацію користувачем з 10 лютого 2010 року до 10 лютого 2015 року, а саме протягом терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію (процедура реєстрації стосується взаємовідносин організацій, які поставляють прилади на територію України та виробників. Закон не пов`язує термін дії сертифікату про реєстрацію із терміном використання приладу) та є можливим за умови додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджують правильність результатів вимірювання. 
       З виписки результату огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу «Drager Alkotest 6810» вбачається, що датою калібрування приладу є 27 травня 2021 року. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747, вказаний інтервал становить 1 рік, тобто до 27 травня 2022 року (огляд проводився 25 червня 2021 року), а відтак підстави для визнання результатів приладу недійсними - відсутні.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
       Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.
       Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
постановив :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1   - залишити без задоволення.
Постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області  від 21.12.2021 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно   ОСОБА_1  за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА