Справа № 308/7525/17

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        01 серпня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        МАЦУНИЧА М.В., ГОТРИ Т.Ю.
за участю секретаря                БОЧКО Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 308/7525/17 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Стойки Надії Михайлівни про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 21 травня 2021 року, повний текст якої складено 21 травня 2021 року, головуюча суддя Лемак О.В., -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 оскаржив ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 21.05.2021 про залишення його позову без розгляду. Зазначає, що позов із порушенням норм процесуального права залишено без розгляду з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України внаслідок повторної неявки в судове засідання належно повідомленого про нього позивача.
Так, із моменту постановлення судом 11.11.2019 ухвали про витребування доказів позивач не отримував судових повісток про виклик до суду і не був обізнаний про судове засідання, призначене на 21.05.2021. Крім того, представник позивача адвокат Сільваші В.М. 31.05.2019 подав до суду заяву, якою не заперечував проти розгляду справи у відсутність позивача, за наявними матеріалами.
Сторона просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відзиві на апеляцію відповідач АТ КБ «ПриватБанк» вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін. Зазначає, зокрема, що для залишення позову без розгляду не мають значення причини його повторної неявки в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, відхиливши клопотання представників позивача ОСОБА_1 адвоката Сільваші В.М. і відповідача АТ КБ «ПриватБанк» Дурдинець Р.Ю. про відкладення розгляду справи, оскільки їх явка до суду не визнавалася обов`язковою, позиції сторін викладені письмово, а їх неявка до апеляційного суду не перешкоджає розгляду апеляційної скарги на процесуальне судове рішення, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності учасників процесу, обговоривши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

З матеріалів справи вбачається, що позов про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно (житловий будинок АДРЕСА_1 ) ОСОБА_1 пред`явив до АТ КБ «ПриватБанк» 04.08.2017, провадження в справі було відкрито ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 07.08.2017 (а.с. 2-6, 41).

Відтоді провадження в справі тривало, склад суду першої інстанції після першого розподілу справи змінився двічі, у справі витребовувалися докази, востаннє за часом – ухвалою від 11.11.2019 (а.с. 40, 94, 101, 110, 126-127).

31.05.2019 Ужгородським міськрайонним судом о 16-46 к.ч. за вхідним № 23887 була зареєстрована заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сільваші В.М. від 31.05.2019, з якої вбачається, що позивач був обізнаний із призначенням розгляду справи на 03.06.2019 і просив відкласти судовий розгляд на іншу дату, а якщо суд вважатиме за можливе вирішувати справу, просив її розглянути за відсутності представника позивача та не заперечував щодо розгляду справи на підставі її матеріалів (а.с. 113).

Після ухвали суду першої інстанції від 11.11.2019 про витребування доказів у справі наявні лише довідки від 28.04.2021 і від 21.05.2021 про те, що фіксація судових засідань технічними засобами не здійснювалася через неявку в засідання учасників процесу (а.с. 129, 130) за відсутності будь-яких доказів призначення судових засідань на ці дати та повідомлення про них чи виклику в засідання учасників процесу.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 21.05.2021 позов ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстави, передбаченої ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судовими повістками, надісланими рекомендованими поштовими відправленнями з повідомленням про вручення, в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справ не подавав. Позивач повинен був цікавитися рухом ініційованої ним справи та не зловживати своїми процесуальними правами.

Із таким вирішенням процесуального питання погодитись не можна.

За приписами ст. 128 ЦПК України, зокрема:
суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою (ч. 1);
суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою (ч. 2);
судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик (ч. 3);
судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (ч. 4);
судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення – завчасно (ч. 5);
судова повістка … надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня… (ч. 6).

Стаття 223 ЦПК України встановлює правила, за якими, зокрема:
неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1);
суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні, зокрема, з таких підстав:
неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання (ч. 2 п. 1);
перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними (ч. 2 п. 2);
якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення (ч. 2 п. 5);
якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:
1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;
2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки;
3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;
4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою (ч. 3);
у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4);
у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (ч. 5);
про відкладення розгляду справи постановляється ухвала (ч. 9).

Згідно зі статтею 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (ч. 1 п. 3).

Отже, цивільним процесуальним законом можливість залишення позову без розгляду внаслідок повторної неявки позивача в судове засідання пов`язується передусім із належним повідомленням позивача про час і місце розгляду справи та неподанням ним заяви про розгляд справи за його відсутності, що є обов`язковими умовами законності відповідного судового рішення. При цьому, у разі надходження від позивача заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення в судове засідання розгляд справи по суті може мати місце лише якщо остання обставина не перешкоджає розгляду справи.

Вимоги закону щодо повідомлення позивача про судові засідання або про його виклик у судові засідання, щодо яких наявні довідки від 28.04.2021 і від 21.05.2021, не були додержані, доказів отримання ним судових повісток щодо цих судових засідань у справі немає.

За таких обставин, доводи апеляції про порушення процесуальних прав позивача щодо належного повідомлення (виклику) про судове засідання заслуговують на увагу та не спростовані. Позивача не можна визнати належно повідомленим про час і місце судового засідання і таким, що не з`явився в два судові засідання поспіль будучи повідомленим про такі (викликаним у такі) з додержанням вимог цивільного процесуального закону.

Міркування суду про зловживання позивачем своїми процесуальними правами не можна визнати обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи. Спір був ініційований у 2017 році, з матеріалів справи не вбачається, що тривалість судового провадження обумовлюється зловживанням позивачем своїми процесуальними правами. Позиція позивача не вказує, а матеріали справи не містять даних про те, що позивач втратив процесуальний інтерес у справі та зловживаючи затягує її розгляд. Окрім цього, позивач довів до відома суду свою позицію про можливість розгляду справи і за його відсутності.

Наведені вище обставини виключають законність залишення без розгляду позову, про який ідеться.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції неправильно застосував у справі положення ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України, належних процесуальних підстав для чого не мав, доводи апеляції знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, тому на підставі ст. 379 ч. 1 п.п. 1, 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції, яка без законних підстав перешкоджає провадженню в справі, скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 379 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд –

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 21 травня 2021 року скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, і оскарженню не підлягає.

Судді