ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року	Львів	Справа № 260/992/21 пров. № А/857/21080/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                     Запотічний І.І.

секретар судового засідання                     Ільченко А.З.

за участю:
представника позивача –                     Маркусь М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року (головуючий суддя Маєцька Н.Д., м. Ужгород, проголошено 15:24:18) у справі № 260/992/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

23.03.2021 позивач   звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, у якому просив: визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо не призначення ОСОБА_1 на рівну посаду та звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в запас; визнати протиправним та скасувати наказ голови Державної прикордонної служби України № 202-ос від 11.03.2021 року в частині звільнення підполковника ОСОБА_1 з військової служби у запас Збройних Сил України; визнати протиправним та скасувати наказ голови Державної прикордонної служби України № 208-ОС від 12.03.2021 року про виключення підполковника ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Державної прикордонної служби України; поновити підполковника ОСОБА_1 на посаді начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути на користь ОСОБА_1 втрачений заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Позов обґрунтовує тим, що наказом голови Державної прикордонної служби України № 202-ос від 11 березня 2021 року позивача звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі на підставі пп. «г» п. 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». На підставі вищевказаного наказу, голова Державної прикордонної служби України видав наказ № 208-ОС від 12 березня 2021 року, яким позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Позивач вважає, що вищевказані накази є протиправними, у зв`язку з чим підлягають скасуванню. Позивач вказує, що йому не було запропоновано рівнозначної вакантної посади. Відповідачем, в порушення вимог законодавства, пропонувались позивачу до його звільнення із військової служби у запас посади, які були значно нижчими за тарифним розрахунком та не відповідали освітньо-кваліфікаційному рівню попередньо займаної ним посади.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо не призначення ОСОБА_1 на рівну посаду та звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в запас. Визнано протиправним та скасовано наказ Голови Державної прикордонної служби України №202-ОС від 11 березня 2021 року в частині розірвання контракту та звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас. Визнано протиправним та скасовано наказ Голови Державної прикордонної служби України № 208-ОС від 12 березня 2021 року в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по Бердянському прикордонному загону Управління внутрішньої та власної безпеки «Азово – Чорноморське» з 11 травня 2021 року. Стягнуто на користь ОСОБА_1 із Адміністрації Державної прикордонної служби України середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 травня 2021 року по 21 жовтня 2021 року у розмірі 91330,40 (дев`яносто одна тисяча триста тридцять гривень сорок копійок). Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по Бердянському прикордонному загону Управління внутрішньої та власної безпеки «Азово – Чорноморське», та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу - у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 17939,97 грн. (сімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять гривень дев`яносто сім копійок).
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що в результаті проведених організаційно-штатних змін посада начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по Бердянському прикордонному загону Управління внутрішньої та власної безпеки «Азово–Чорноморське» (43 тарифний розряд), яку займав позивач - скорочена, вакантних посад, вимоги до заміщення яких відповідають професійній (фаховій) підготовці за відповідним напрямом чи основною або спорідненою спеціальністю, рівню та ступеню освіти, досвіду служби для призначення офіцера в Державній прикордонній службі України, не було. У зв`язку з відсутністю вакантних рівних посад за напрямом діяльності, підготовки та набутому досвіду позивача наказом від 29 травня 2020 року № 503-ос зараховано у розпорядження Голови Державної прикордонної служби України. В грудні 2020 року, враховуючи професійну підготовку за спеціальністю, рівень та ступінь освіти, досвід служби позивачу були запропоновані посади, від яких він відмовився. Наказом Голови Державної прикордонної служби № 202-ос позивача звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України та наказом голови Державної прикордонної служби України № 208-ос позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. У зв`язку з цим, відповідач вважає, що дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо звільнення позивача були правомірними. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.
Представник позивача в судовому засіданні заперечує доводи апеляційної скарги. Вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити  з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Позивач проходив військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України.
10 лютого 2020 року позивача було ознайомлено з попередженням про можливе звільнення з військової служби за підпунктом «г» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , у зв`язку із скороченням посади відповідно до директиви Адміністрації Державної прикордонної служби України від 08 січня 2020 року № 3 дск.
Відповідно до витягу з наказу Голови Державної прикордонної служби України від 29 травня 2020 року № 503-ОС «Про особовий склад» підполковника ОСОБА_1 зараховано в розпорядження Голови Державної прикордонної служби України.
Відповідно до відомості доведення посад підполковнику ОСОБА_1 щодо подальшого проходження військової служби від 17 грудня 2020 року позивачу запропоновано наступні посади: начальник відділу організаційно-мобілізаційної роботи Головного центру підготовки особового складу ДПСУ імені генерал-майора Ігоря Момота (підполковник, 34 тарифний розряд); старшого офіцера відділу персоналу оперативно-військового управління (з місцем дислокації н.п. Краматорськ) Східного регіонального управління (підполковник, 28 тарифний розряд); заступник начальника головного оперативно-розшукового відділу Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління (підполковник, 33 тарифний розряд); заступник начальника головного оперативно-розшукового відділу Луцького прикордонного загону Західного регіонального управління (підполковник, 33 тарифний розряд); заступник начальника відділу оперативно-розшукової діяльності управління оперативно-розшукової діяльності Західного регіонального управління (підполковник, 41 тарифний розряд); начальник циклу прикордонних та інших дисциплін Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління (підполковник, 32 тарифний розряд); заступник начальника відділу персоналу (з повсякденної діяльності) прикордонної комендатури швидкого реагування Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління (підполковник, 27 тарифний розряд); начальник відділу оперативно-розшукової діяльності головного оперативно-розшукового відділу Ізмаїльського прикордонного загону Південного регіонального управління (підполковник, 32 тарифний розряд).
Як вбачається із приміток вищевказаної відомості позивач від запропонованих посад відмовився.
Відповідно до витягу з наказу Голови Державної прикордонної служби України від 11 березня 2021 року № 202-ОС «Про особовий склад» припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби за підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону в запас підполковника ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні Голови Державної прикордонної служби України (остання займана штатна посада - начальник відділу внутрішньої та власної безпеки по Бердянському прикордонному загону Управління внутрішньої та власної безпеки «Азово-Чорноморське»).
Відповідно до витягу з наказу Голови Державної прикордонної служби України від 12 березня 2021 року № 208-ОС «Про особовий склад» підполковника ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні Голови Державної прикордонної служби України (остання займана посада - начальник відділу внутрішньої та власної безпеки по Бердянському прикордонному загону Управління внутрішньої та власної безпеки «Азово-Чорноморське»), звільненого з військової служби у Запас Збройних Сил України наказом Голови Державної прикордонної служби України від 11 березня 2021 року № 202-ос за підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону, виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до Закону.
Відповідно до частини першої, п`ятої, дев`ятої статті 14 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 № 661-IV до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
Комплектування Державної прикордонної служби України військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюються на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» .
Відповідно до частин першої, четвертої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон № 2232-XII, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, дія якого поширюється на військовослужбовців Державної прикордонної служби України, та інших, утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями передбачено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Єдиноначальність - принцип управління, за яким керівникові надаються широкі управлінські повноваження при персональній відповідальності за результати роботи.
Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період (Положення).
Відповідно до п. 26 Положення № 1115/2009 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, звільняється з військової служби з підстав, передбачених частиною шостою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Днем припинення (розірвання) контракту, серед інших, є день, зазначений у наказі начальника органу Держприкордонслужби про виключення військовослужбовця зі списків особового складу цього органу в разі дострокового припинення (розірвання) контракту (п.27).
Відповідно до п. 129 Положення № 1115/2009 у разі проведення організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, до кадрового підрозділу органу Держприкордонслужби згідно з номенклатурою посад не пізніше ніж за два місяці до закінчення встановлених строків проведення зазначених заходів подається список військовослужбовців, які вивільняються, з пропозиціями щодо дальшого проходження ними військової служби.
Згідно з п. 130 Положення № 1115/2009 у разі проведення в органі Держприкордонслужби організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, на вакантні посади в цьому органі спочатку призначаються з дотриманням вимог, визначених пунктом 95 цього Положення, військовослужбовці, які згідно із законодавством належать до категорій громадян, що користуються переважним правом залишення на службі чи першочерговим правом призначення на вакантні посади, а потім інші військовослужбовці, які вивільнилися внаслідок проведення таких заходів.
Відповідно до п. 131 Положення № 1115/2009 якщо під час проведення організаційно-штатних заходів в органі Держприкордонслужби одночасно зі скороченням посад вводяться нові посади, що відповідають напряму підготовки чи основній або спорідненій спеціальності військовослужбовця, який вивільняється, то такий військовослужбовець має переважне право на призначення на зазначені посади. У разі відсутності в органі Держприкордонслужби вакантних посад, які відповідають напряму підготовки чи основній або спорідненій спеціальності військовослужбовця, посада якого внаслідок проведення організаційно-штатних заходів скорочується, такий військовослужбовець призначається на посаду в іншому органі Держприкордонслужби з дотриманням порядку, визначеного цим Положенням. Пропозиції щодо призначення на посаду доводяться до військовослужбовця начальником органу Держприкордонслужби, в якому він проходить військову службу, чи одним з його заступників за попереднім узгодженням з посадовою особою, якій відповідно до номенклатури посад надано повноваження щодо призначення військовослужбовця на цю посаду. У разі неможливості призначення військовослужбовців, які вивільняються внаслідок проведення організаційно-штатних заходів, на рівні посади (в тому числі в іншому органі Держприкордонслужби) або відсутності їх згоди на призначення на нижчі посади такі військовослужбовці підлягають звільненню з військової служби в установленому порядку.
Оглядаючи матеріали справи, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1 Контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, що укладений між Головою Держприкордонслужби та громадянином України ОСОБА_1 , позивач взяв на себе зобов`язання протягом дії цього Контракту проходити службу на посадах осіб офіцерського складу з дотриманням визначених законодавством вимог та порядку військову службу в будь-якому регіоні України на посадах, вимоги до заміщення яких відповідають професійній (фаховій) підготовці за відповідним напрямом і основною або спорідненою спеціальністю, освітньо-кваліфікаційним рівнем підготовки та досвіду служби за фахом.
У зв`язку з скороченням посади, та відповідно до вимог пункту 278 Положення (Військовослужбовці, які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з проведенням організаційно-штатних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі і які не набули права на пенсію за вислугою років, попереджаються не пізніше ніж за два місяці до звільнення у письмовій формі про можливе звільнення з військової служби начальником органу Держприкордонслужби або уповноваженою ним посадовою особою). Позивач 10.02.2020 року був письмово попереджений про можливе звільнення у зв`язку із проведенням організаційно - штатних заходів, про що складено відповідне попередження.
Отже, в результаті проведених організаційно - штатних змін посада начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по Бердянському прикордонному загону Управління внутрішньої та власної безпеки «Азово-Чорноморське» (43 тарифний розряд), яку займав позивач, - скорочена, вакантних посад, вимоги до заміщення яких відповідають професійній (фаховій) підготовці за відповідним напрямом чи основною або спорідненою спеціальністю, рівню та ступеню освіти, досвіду служби для призначення офіцера в Державної прикордонної служби України, не було.
У зв`язку з відсутністю вакантних рівних посад за напрямом діяльності, підготовки та набутому досвіду підполковника ОСОБА_1 наказом Голови Державної прикордонної служби України від 29.05.2020 № 503-ос зараховано у розпорядження Голови Державної прикордонної служби України.
17 грудня 2020 року, враховуючи професійну підготовку за спеціальністю, рівень та ступінь освіти, досвід служби, підполковнику ОСОБА_1 , запропоновані посади: начальник відділу організаційно-мобілізаційної роботи Головного центру підготовки особового складу ДПСУ імені генерал-майора Ігоря Момота (підполковник, 34 тарифний розряд); старшого офіцера відділу персоналу оперативно-військового управління (з місцем дислокації н.п. Краматорськ) Східного регіонального управління (підполковник, 28 тарифний розряд); заступник начальника головного оперативно-розшукового відділу Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління (підполковник, 33 тарифний розряд); заступник начальника головного оперативно-розшукового відділу Луцького прикордонного загону Західного регіонального управління (підполковник, 33 тарифний розряд); заступник начальника відділу оперативно-розшукової діяльності управління оперативно-розшукової діяльності Західного регіонального управління (підполковник, 41 тарифний розряд); начальник циклу прикордонних та інших дисциплін Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління (підполковник, 32 тарифний розряд); заступник начальника відділу персоналу (з повсякденної діяльності) прикордонної комендатури швидкого реагування Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління (підполковник, 27 тарифний розряд); начальник відділу оперативно-розшукової діяльності головного оперативно-розшукового відділу Ізмаїльського прикордонного загону Південного регіонального управління (підполковник, 32 тарифний розряд).
17.12.2020 підполковник ОСОБА_1 від запропонованих посад відмовився, що підтверджується власним підписом у відомості доведення підполковнику ОСОБА_1 пропозицій щодо подальшого проходження військової служби (копії відомості додаються). Інші вакантні посади, вимоги до яких відповідають професійній (фаховій) підготовці за відповідним напрямом чи основною або спорідненою спеціальністю, рівню та ступеню освіти, досвіду служби для призначення офіцера в Державній прикордонній службі України були відсутні.
10.03.2021, враховуючи відсутність в Держприкордонслужбі рівних вакантних посад, вимоги до яких відповідають професійній (фаховій) підготовці за відповідним напрямом чи основною або спорідненою спеціальністю, рівню та ступеню освіти, досвіду служби, а також відмову військовослужбовця від призначення на нижчі посади, використання підполковника ОСОБА_1 на військовій службі було неможливе, про що Адміністрацією Держприкордонслужби підготовлений відповідний висновок.
Враховуючи вищевикладене видано наказ Голови Державної прикордонної служби України № 202-ос, яким підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України, наказом Голови Державної прикордонної служби України №208-ос підполковника ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Абзацом четвертим пункту 131 Положення визначено, що у разі неможливості призначення військовослужбовців, які вивільняються внаслідок проведення організаційно-штатних заходів, на рівні посади (в тому числі в іншому органі Держприкордонслужби) або відсутності їх згоди на призначення на нижчі посади такі військовослужбовці підлягають звільненню з військової служби в установленому порядку.
Пункт 277 Положення визначає, що військовослужбовець звільняється з військової служби у зв`язку із проведенням організаційно-штатних заходів, у тому числі в разі ліквідації (розформування), реорганізації органу Держприкордонслужби і неможливості використання військовослужбовця на військовій службі.
Неможливість використання військовослужбовців на військовій службі визначається відсутністю у межах Держприкордонслужби вакантних рівних посад, вимоги до заміщення яких відповідають професійній (фаховій) підготовці за відповідним напрямом чи основною або спорідненою спеціальністю, рівню та ступеню освіти, досвіду служби цих військовослужбовців, що письмово підтверджується відповідними кадровими підрозділами, та відмовою військовослужбовців від призначення на нижчі посади.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 289 Положення, у зв`язку з відмовою позивача від запропонованих посад, посадовими особами Держприкордонслужби було опрацьоване відповідне подання про звільнення підполковника ОСОБА_1 з військової служби у запас Збройних Сил України у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі, з яким він ознайомився 10.03.2021. Враховуючи відсутність в Державній прикордонній службі України рівних вакантних посад, вимоги до заміщення яких відповідають професійній (фаховій) підготовці за відповідним напрямом чи основною або спорідненою спеціальністю, рівню та ступеню освіти та досвіду служби, а також відмову військовослужбовця від призначення на нижчі посади використання підполковника ОСОБА_1 на військовій службі було неможливе, про що був підготовлений відповідний висновок з яким позивач ознайомився 10.03.2021.
Апеляційний суд вважає, що у зв`язку із проведенням організаційно-штатних заходів, відсутністю у межах Держприкордонслужби вакантних рівних посад, які могли бути запропоновані позивачу, а також його відмови від призначення на нижчу посаду, позивач був законно звільнений з військової служби за підпунктом «г» (у разі скорочення штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Наказом про виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби фактично завершується процедура звільнення з військової служби, адже при звільненні військовослужбовець повинен здати посаду, з ним повинні провести розрахунок, що займає певний час. Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вищезазначені накази відповідають вимогам Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі та ніяким чином не порушують права позивача у сфері публічно-правових відносин.
Разом з тим, відповідно до пункту 130 Положення, у разі проведення в органі Держприкордонслужби організаційно-штатних заходів, внаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, на вакантні посади в цьому органі спочатку призначаються з дотриманням вимог, визначених пунктом 95 цього Положення, військовослужбовці, які згідно із законодавством належать до категорій громадян, що користуються переважним правом залишення на службі чи першочерговим правом призначення на вакантні посади, а потім інші військовослужбовці, які вивільнилися внаслідок проведення таких заходів.
Апеляційний суд вказує, що позивач користувався переважним правом залишення на службі, та мав першочергове право призначення на вакантні посади в тому органі Держприкордонслужби, в якому він займав посаду до проведення організаційно- штатних заходів, а саме виключно в межах Бердянського прикордонного загону. Призначення на інші вакантні, посади в межах Державної прикордонної служби України відбувалося на загальних для всіх військовослужбовців підставах.
Отже, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суб`єкт владних повноважень довів ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги апеляційної скарги.
Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно зі  ст.317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови  про відмову у задоволенні позову.
Керуючись   243,  250,  308,  310,  315,  317,  321,  322,  325,  329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 260/992/21 – скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено 18 квітня 2022 року.