ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 736/1689/21                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Чурупченко М.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 червня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Висоцький А.М, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу адвоката Максак Тетяни Леонідівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП №1 Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ст. сержанта поліції Демченка Віталія Дмитровича, Головного Управління Національної поліції в Чернігівській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

                                                 В С Т А Н О В И В :

19.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до поліцейського СРПП ВП №1 Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ст. сержанта поліції Демченка Віталія Дмитровича, Головного Управління Національної поліції в Чернігівській області, якою, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог,  просить суд: скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №416353, винесену 10.10.2021 року; провадження по справі закрити та стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області усі понесені ним судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, під час руху ним не було порушено правил дорожнього руху, тому вважає, що постанова прийнята з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. Крім того, зауважує, що оскаржувана постанова складена з грубим порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими  матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.
Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2022 р. у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не спростовано факт порушення ним ПДР.
Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2022 р. як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином відповідно до ст. 268 КАС України.  
Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 10.10.2021 поліцейським СРПП ВП №1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області Демченко В.Д. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 416353, відносно ОСОБА_1 , якою на останнього накладений штраф у розмірі 680 грн.
Зі змісту даної постанови вбачається, що 10.10.2021 о 11 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом, автомобілем РЕНО, державний номерний знак НОМЕР_1 , на а/д Н27 с. Городище, Чернігівської області, на якому були відсутні грязезахистні фартухи, з причепом, державний номерний знак НОМЕР_3 , на шипах якого були пошкодження у вигляді порізів, чим порушивши п. 31.4.5 «б», 31.4.7. «е» ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.
Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.      
Згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів,- тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі - «Правила дорожнього руху, ПДР»).
Пунктами 1.3., 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
У відповідності до п. 31.4. ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:
31.4.5 Колеса і шини:
П. 31.4.5 (б) шини мають місцеві пошкодження (порізи, позриви, тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.
31.4.7. Інші елементи конструкції:
П. 31.4.7 (е) відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики;
Стаття 121 ч. 1 КУпАП визначає настання адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, що має технічні несправності.
Стаття 35 ч.1 п.2 Закону України «Про Національну поліцію» визначає підстави зупинення транспортного засобу, якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.
За приписами ст. 52, 53 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль). Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.
Положеннями пункту 8 частини 1 статті 23 ЗУ «Про Національну Поліцію» передбачено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Наказом МВС №1395 від 07.11.2015, затверджена «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Ч. 3 Розділу III наказу МВС №1395 передбачає, що поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.
Відповідно ст. 222 КУпАП розгляд адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КУпАП підвідомчі органам Національної поліції та у відповідності до ст. 258 КУпАП протоколи у таких випадках не складаються.
Згідно з ч. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема і ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
При цьому, наказ №1395 містить у свої додатках встановлену примірну форму для постанов про накладання адміністративного стягнення. Дана форма є обов`язковою саме в тому вигляді, який затверджений наказом. Вносити до неї зміни, розширювати графи для записів поліцейських тощо - не припустимо.
Разом з тим, дана інструкція прямо не передбачає додавання до постанови про накладення адміністративного стягнення будь-яких додатків, на відміну від вимог, які вона встановлює до аналогічних протоколів (як то письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання, акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння, інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення).
Відповідно до Розділу IV наказу МВС №1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).
Отже, зазначене спростовує доводи апелянта про те, що спірна постанова складена з грубим порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими  матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Відтак, відповідач, здійснюючи розгляд адміністративної справи відносно гр. ОСОБА_1 , діяв у межах своїх повноважень, керуючись нормами чинного законодавства, а постанова БАВ № 416353 від 10.10.2021 відповідає встановленій формі.
Частиною першою статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.
На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КпАП України, відповідачем надано відеозапис, на якому чітко видно порізи на гумі та відсутність передбачених конструкцією захисних пристроїв.
Отже, доводи позивача, що не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні вказаного правопорушення, також спростовуються матеріалами справи.
З огляду на все вказане, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про те, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП України, підтверджено належними доказами.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення, а тому судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволенні позову.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.              
Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Повний текст постанови виготовлено 07.06.2022.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -
                                            П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну скаргу адвоката Максак Тетяни Леонідівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2022 р. - залишити без задоволення.
Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП №1 Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ст. сержанта поліції Демченка Віталія Дмитровича, Головного Управління Національної поліції в Чернігівській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без змін.            
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.                    

Колегія суддів:                                                                                              О.В. Карпушова  

                                                                                                              Л.В. Губська

                                                                                                             О.В. Епель