Ухвала
11 травня 2022 року
м. Київ
справа № 175/2912/21  
провадження № 61-3687ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Науменко Світлана Борисівна, на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики грошей для будівництва будинку,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -
ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики грошей для будівництва будинку у розмірі 300 000 доларів США, що еквівалентно
8 166 150 грн.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від
13 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики грошей для будівництва будинку від 05 червня 2010 року у розмірі 300 000 доларів США, що еквівалентно 8 166 150 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня
2021 року залишено без змін.
21 квітня 2022 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Науменко С. Б., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня
2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2022 року. 
Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження.
У клопотанні, яке містить касаційна скарга, ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Науменко С. Б., порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2021 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2022 року.
Відповідно до положень частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 
394 цього Кодексу.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст постанови Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2022 року оприлюднено 22 березня 2022 року. 
Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень підлягає задоволенню, оскільки наведена та підтверджена заявником обставина, а саме: отримання копії постанови Дніпровського апеляційного суду від
16 березня 2022 року лише 18 квітня 2022 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Науменко С. Б., свідчить про пропущення процесуального строку з поважних причин.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 
389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 
389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.
Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).
Підставою касаційного оскарження рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2021 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2022 року заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Науменко С. Б., не наводить конкретної норми права у якій відсутній висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що свідчить про недотримання  вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України. 
За таких обставин заявнику слід уточнити касаційну скаргу у частині підстав, на яких вона подається та надіслати уточнену редакцію касаційної скарги, копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 
392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Науменко Світлана Борисівна, строк на касаційне оскарження рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2021 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2022 року.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Науменко Світлана Борисівна, на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2022 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Ю. В. Черняк