УХВАЛА

14 червня 2022 року 
м. Київ

справа № 380/5233/21
адміністративне провадження № К/990/12373/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Губської О.А., перевіривши касаційну скаргу Львівської обласної державної адміністрації на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №380/5233/21 за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації, Департаменту розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправними та  скасування розпоряджень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,  
в с т а н о в и в:  
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Львівської обласної державної адміністрації, Департаменту розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації, у якому просив:  
- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 26 лютого 2021 року №44/0/8-21 "Про оголошення догани ОСОБА_1 ";    
- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 01 березня 2021 року №49/0/8-21 "Про звільнення  ОСОБА_1   з посади директора департаменту розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства обласної державної адміністрації";    
- поновити  ОСОБА_1   на посаді директора департаменту розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства Львівської державної адміністрації;    
- стягнути з Львівської обласної державної адміністрації на корить  ОСОБА_1   середній заробіток за час вимушеного прогулу без урахування податків, зборів та обов`язкових платежів, починаючи з 01 березня 2021 року до дня винесення рішення судом у даній справі.  
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.  
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року скасовано. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 26 лютого 2021 року №44/0/8-21 "Про оголошення догани ОСОБА_1 ". Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 01 березня 2021 року №49/0/8-21 "Про звільнення  ОСОБА_1   з посади директора департаменту розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства обласної державної адміністрації". Поновлено  ОСОБА_1   на посаді директора департаменту розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства Львівської державної адміністрації. Стягнуто з Львівської обласної державної адміністрації на корить  ОСОБА_1   середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2021 року до 10 травня 2022 року в сумі 98 417, 97 гривень.  
Не погоджуючись із таким судовим рішенням суду апеляційної інстанції,  Львівська обласна державна адміністрація звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), яка надійшла до Суду 23 травня 2022 року.  
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.  
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з таких підстав.    
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.    
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".    
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.    
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.    
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:    
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;    
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;    
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;    
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.    
Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).    
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.    
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.    
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).    
Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.  
Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник, на виконання вимог статті 330 КАС України, як на підставу звернення до Суду посилається на пункт  1 частини четвертої статті 328 КАС України і вказує на неврахування судом апеляційної інстанції позицій Верховного Суду, викладених у постановах від  12 листопада 2020 року у справі №369/9301/18, від 13 листопада 2019 року у справі №545/1151/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі №522/3410/15-ц, від 16 червня 2020 року у справі №750/8456/17 та Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №205/4196/18.  
Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.      
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.      
Одночасно з цим, Суд звертає увагу, що лише загальні посилання на неврахування в оскаржуваному судовому рішенні висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах за відсутності посилання на відповідні постанови Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження.      
Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.      
Втім, у касаційній скарзі лише викладено обставини справи, зроблено вказівку на постанови Верховного Суду без будь-якого обґрунтування подібності правовідносин із загальним посиланням на ухвалення судом рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.      
Суд зазначає, що таке формальне посилання на постанови Верховного Суду, не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки заявником не обґрунтовано подібності правовідносин у справах, на які він посилається.      
З огляду на викладене, заявником належним чином не обґрунтовано посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.  
Інші доводи касаційної скарги наведені без взаємозв`язку із підставами оскарження судових рішень, зазначених у частині четвертій статті 328 КАС України.  
Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, в частині зазначення підстав касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції із урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України.     
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.      
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.      
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.      
З огляду на те, що заявник не виклав передбачених КАС України обґрунтованих підстав для оскарження у касаційному порядку судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, касаційну скаргу слід повернути  скаржнику, з огляду на вимоги пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.    
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,  Суд  
у х в а л и в:      
Касаційну скаргу Львівської обласної державної адміністрації на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №380/5233/21 за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації, Департаменту розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправними та  скасування розпоряджень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу  повернути скаржнику.      
Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.      
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.      
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.    
  
Суддя                                                                                               О.А. Губська