КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №754/3102/22                                                         Суддя 1 інстанції - Татаурова І.М.
Провадження № 33/824/2027/2022                                    Доповідач-суддя Матвієнко Ю.О.                                                                                             
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП                                                                                     
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
     26 серпня 2022 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прип`ять Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, перебуваючого в цивільному шлюбі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що  становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу, який не є у приватній власності.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. 
Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 22.01.2022 о 23:16 год. керував автомобілем марки «Kia Optima», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , в м. Київ по вул. Шолом-Алейхема, 20, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на боді-камеру 473494.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 2 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повторно протягом року.
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Обгрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1 заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення та зазначив, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. 
Зокрема, докази, на які послався суд, приймаючи дану постанову та визнаючи його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є неналежними та недопустимими у розумінні ст. 251 КУпАП з огляду на наступне:
Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 207988 від 22.01.2022 року не може слугувати доказом у даній справі в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Письмові пояснення ОСОБА_3 від 22.01.2022 року взагалі не містять будь-якої інформації щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а підтверджують лише факт виниклого 22.01.2022 року конфлікту, будь-якої інформації про те, що він перебував за кермом транспортного засобу та керував ним, дані пояснення не містять.
Також суд, як на доказ вини, послався на направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.01.2022 року.Однак до будь-якого закладу охорони здоров`я, у якому б ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння, його не доставляли. 
Протокол серії ААБ № 207988 від 22.01.2022 містить виклад обставин, що ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, однак інформації про те, де саме відмовився - на місці знаходження транспортного засобу чи у медичному закладі, протокол цієї інформації не містить, що свідчить про те, що вказане направлення не може бути доказом на підтвердження його вини.
Щодо посилання судді на DVD-R диск «Му Media» з відеозаписом з нагрудної камери 473494, де зафіксовано відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, який був оглянутий у судовому засіданні, апелянт зазначив, що даний відеозапис також не може бути належним доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП України, оскільки з даного відеозапису не вбачається, що працівники поліції зупиняли ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом марки Кіа Optima, номерний знак НОМЕР_1 , та у розумінні зазначених вище норм законодавства був водієм цього транспортного засобу. На вказаному відео зафіксовано, що працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 біля під`їзду будинку, де він перебував разом з цивільною дружиною, та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Таким чином, на думку апелянта процедура огляду відповідно до вимог законодавства з боку працівників патрульної поліції порушена. Керування ним автомобілем не зафіксовано на відеозаписі, зупинка працівниками патрульної поліції транспортного засобу Кіа Optima, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням апелянта також на відео не зафіксована. Жодних доказів керування ОСОБА_1 т/з Кіа Optima, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння чи у стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять, та інспекторами поліції до протоколу не надано.
Зважаючи на вказані обставини, апелянт вважає, що працівниками поліції не доведено, що він 22 січня 2022 року здійснював керування транспортним засобом, при проведенні  огляду порушено вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що, з урахуванням положень ч. 5 ст. 266 КУпАП свідчить про те, що такий огляд на стан алкогольного сп`яніння є недійсним, а протокол серії ААБ № 207988 від 22 січня 2022 року - недопустимим доказам, оскільки отриманий з порушенням вимог КУпАП. Порушення працівниками поліції вимог КУпАП та Інструкції, які покладають на них обов`язок щодо збирання доказів на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та забезпечення саме працівниками поліції проведення огляду водія на стан сп`яніння у визначеному законом порядку, не може породжувати для ОСОБА_1 жодних юридичних наслідків, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки законодавець встановлює обов`язок для поліцейських надати докази вчиненого правопорушення.
З вищенаведених підстав ОСОБА_1 просив скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
В судове засідання ОСОБА_1 , який повідомлявся про час та місце розгляду справи, не з`явився, надіславши на адресу апеляційного суду заяву про розгляд справи за його відсутності у зв`язку із тим, що він відбуває до ЗСУ 02.08.2022 року. 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Так, зібраними у справі доказами є: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №207988 від 22.01.2022 (а.с.2); направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.01.2022 (а.с.5); довідка від 25.01.2022 року старшого інспектора з о/д відділу адміністративної практики УПП у м. Києві ДПП капітана поліції Тлісова А., щодо проведення заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 07.10.2021 року визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП (а.с.6); диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, де зафіксовано відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.10).
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так само за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 2 ст.130 КУпАП встановлює відповідальність за вчинення вищевказаного правопорушення повторно протягом року.
Таким чином, диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП охоплюються одразу три склади адміністративного правопорушення: по-перше, керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Кожен склад складає окреме правопорушення. При цьому об`єктивна сторона останнього полягає саме у відмові від проходження зазначеного огляду.
У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, абз. 2 п. 27 роз`яснено, що якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що інспектор поліції о 23:31:41 запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у лікаря нарколога за адресою: вул. Петра Запорожця, 20 у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 зазначає: «Ні, я нікуди не їхав». При цьому, з цього ж відеозапису вбачається, що сам ОСОБА_1 не заперечував тієї обставини, що здійснив рух автомобілем, зокрема о 23:46:22 зазначив: «Я отъехал от этого места, выехал сюда»; о 23:47:57 ОСОБА_1 зазначив: «Яотъехал сюда, вы меня здесь остановили». О 23:48:06 патрульний поліцейський задає ОСОБА_1 питання «Движение машины было?», на що ОСОБА_1 відповідає: « Было ». 
Після цього о 23:50 патрульний поліцейський ще раз задає ОСОБА_1 питання: «Будете проходити огляд?», на що ОСОБА_1 відповідає: «Ні», після чого поліцейський зазначає про те, що в разі відмови буде складений протокол. О 23:50 ОСОБА_1 ще раз підтверджує, що рух автомобілем був, а о 00:01:20 зазначає: «Я просто перепарканулся».
Таким чином, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №207988 від 22.01.2022 року, складеним та підписаним уповноваженою на це особою; диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, при перегляді якого підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; направленням ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.01.2022 року.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол підписаний особою, яка його склала; зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не вказав.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, виявлені працівниками поліції 22.01.2022 року у ОСОБА_1 в розумінні п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, враховуючи повторність вчинення цього правопорушення протягом року.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже,  ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 22.01.2022 року о 23:16 год. керував автомобілем марки «Kia Optima», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу працівника поліції відмовився.
За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що  ОСОБА_1  допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про порушення поліцейським порядку огляду на стан сп`яніння є необгрунтованими, оскільки ці доводи спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд як на місці за допомогою приладу «Драгер», так і у медичному закладі, від чого останній відмовився. Крім того, ОСОБА_1 при складанні протоколу щодо нього жодних зауважень з приводу допущених порушень не висловив і в подальшому зі скаргами на дії поліцейських при оформленні протоколу не звертався.
Необгрунтованими є і доводи скарги ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, отже не є суб`єктом відповідальності за ст. 130 КУпАП, яким в даному випадку може бути лише водій, оскільки з наявного у матеріалах справи відеозапису апеляційним судом встановлено, що сам ОСОБА_1 неодноразово зазначав про те, що рух на автомобілі він здійснив, перепаркувавши його у дворі будинку з одного місця на інше.
Оцінюючи сукупність наявних у справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження апелянта про відсутність в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення  ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст.279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2  ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були б підставами для її скасування та закриття провадження у справі, як про те ставилось питання в апеляційній скарзі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року є законною та обґрунтованою, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд
 
П О С Т А Н О В И В : 
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року, якою   ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафув розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки- залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

   Суддя  
   Київського апеляційного суду                                                       Ю.О.Матвієнко