ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 травня 2022 року           справа №360/3942/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі  №360/3942/21 (головуючий І інстанції Тихонов І.В.)   за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області,а Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                       ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с…..)  просила:
- визнати протиправною бездіяльність Рубіжанського об`єднаного управління пенсійного фонду України щодо відмови у переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію з втрати годувальника на підставі заяви від 15.06.2021;
- визнати протиправним рішення ГУ ПФУ в Луганській області, яке винесено за наслідками розгляду заяви позивача від 15.06.2021 про перерахунок пенсії у зв`язку з переведенням на пенсію по втраті годувальника;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Луганській області перевести позивача на пенсію по втраті годувальника на підставі заяви поданої 15.06.2021 року та здійснити перерахунок і виплату пенсії, з урахуванням попередньо виплаченої;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Луганській області виплатити заборгованість, яка утворилася з моменту звернення позивача з заявою про перехід на пенсію з втрати годувальника (15.06.2021) по момент фактичного початку виплати такої пенсії.
В обґрунтування позову зазначила, що її чоловік ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Для реалізації права позивача на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника вона 15.06.2021 звернулася до Рубіжанського об`єднаного управління пенсійного фонду України з заявою про перехід з одного виду пенсії на інший, а саме: на пенсію по втраті годувальника.
Однак, рішенням пенсійного органу від 16.06.2021 року позивачу відмовлено у переведенні з одного виду пенсії на інший з тих підстав, що в трудовій книжці ОСОБА_2 по-батькові зазначено по іншому, ніж в в його паспорті. Зазначене  не дає можливості застосувати при розрахунку стажу годувальника .
Така відмова є протиправною і порушує  права та законні інтереси позивача, зокрема, право на пенсійне забезпечення.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 16 червня 2021 року № 909150153224 про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший щодо ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області перевести позивача на пенсію по втраті годувальника на підставі заяви, поданої 15.06.2021, та здійснити перерахунок і виплату пенсії, з урахуванням попередньо виплаченої пенсії.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти  постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Прийняте рішення про відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника є правомірним, оскільки в трудовій книжці годувальника по батькові не відповідає його паспортним даним, що не дає можливості застосувати при розрахунку пенсії стаж годувальника.
Суд першої інстанції, зобов`язавши пенсійний орган перевести позивача на пенсію по втраті годувальника на підставі заяви, поданої 15.06.2021, та здійснити перерахунок – втрутився в дискреційні повноваження відповідача.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).
Відповідно до даних пенсійної справи ОСОБА_2 за життя перебував на обліку в Рубіжанському ОУПФУ як отримувач пенсії за віком (а.с. 79).
15.06.2021 позивач звернулась до Рубіжанського ОУПФУ в Луганській області із заявою про переведення її на пенсію по втраті годувальника (а.с. 90).
Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області листом від 07.07.2021 повідомило позивачу, що рішенням від 16.06.2021 відмовлено про перерахунок пенсії (а.с. 21).
Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 16.06.2021 № 909150153224 при зверненні за перерахунком позивачем надано трудову книжку годувальника (без номера) в якій прізвище, ім`я, по-батькові зазначено « ОСОБА_2 » (мова оригіналу - російська), що не відповідає паспортним даним годувальника – ОСОБА_2 (частина паспорта заповнена російською мовою). Зазначене не дає можливості при розрахунку сзастосувати стаж годувальника. Наявний страховий стаж становить - 11 років 7 місяців 3 дні, що є недостатнім для визначення права на пенсію (а.с. 22).
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що належність трудової книжки від 16.07.1974 б/н саме ОСОБА_2 органами Пенсійного фонду України за час виплати йому пенсії не оспорювалась, тому є безпідставним відмова пенсійного органу в переведенні позивача на пенсію по втраті годувальника. Для ефективного захисту порушених прав позивача суд зобов`язав ГУ ПФУ в Луганській області перевести позивача на пенсію по втраті годувальника та здійснити перерахунок її пенсії.
Оцінка суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).
Відповідно до частини першої статті 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідност (…).
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатними членами сім`ї зокрема вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:
1) були на повному утриманні померлого годувальника;
2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
На підставі  статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Частиною п`ятою статті 45 Закону №1058 визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі – Порядок №22-1)
Відповідно до пункту 1.5 Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.
Згідно з абзацом другим підпункту 10 пункту 2.3 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону.
Зокрема, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. 
До таких документів належать документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).
До заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника також додаються: 
-свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія; 
-довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності); 
-документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.
На підставі пункту 4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно пункту 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту З пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
20 червня 1974 року постановою Держкомтруда СРСР № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі - Інструкція № 162), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1. Інструкції № 162).
Згідно з абзацами другим, третім пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
На підставі пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються рабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1983 р.) записується 1984.05.01 , в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; 05.01.1984 . Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація підприємства за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).
Абзацом першим пункту 2.10. Інструкції № 162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані. 
Посилання на відповідні документи вносяться на внутрішньому боці обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства чи спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзаци перший-третій пункту 2.12. Інструкції № 162).
Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110.
Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних союзів від 06 вересня 1973 року № 656 «Про трудові книжки працівників та службовців», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. 
Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. 
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачу трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Отже, недотримання правил ведення трудової книжки відповідальною особою підприємства може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Пенсійним органом не враховано, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.
Як свідчать матеріали справи ОСОБА_2 був чоловіком позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя отримував пенсію за віком.
При цьому належність трудової книжки від 16.07.1974 б/н саме ОСОБА_2 за час призначенняя йому пенсії та її виплати органами Пенсійного фонду України не заперечувалась
З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність  рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 16 червня 2021 року № 909150153224 про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший, та скасував це рішення.
Є неприйнятними доводи апелянта, що суд першої інстанції втрутився в дискреційні повноваження пенсійного органу з огляду на обставини справи та необхідність обрання ефективного способу захисту прав позивача,  про захист яких вона просить.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування  постанови суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено пунктом  3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства Українине підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Таким чином зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 139, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі  №360/3942/21 – залишити без  задоволення. 
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі  №360/3942/21 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 23 травня 2022 року, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 23 травня 2022 року.

Головуючий суддя                                                                                   І.Д. Компанієць

Судді                                                                                                        А.В. Гайдар

                                                                                                                      Е.Г. Казначеєв