Справа № 350/1636/19 
Провадження № 22-ц/4808/515/22 
Головуючий у 1 інстанції Бейко А. М. 
Суддя-доповідач Фединяк 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого  Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)
суддів:            Максюти І.О., Василишин Л.В.
секретаря          Максимів Ю.В.
з участю         ОСОБА_1 її представника адвоката Родікова І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_2  на рішення Рожнятівського районного суду від 06 січня 2022 року у справі за  позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Перегінська селещна рада про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визнання незаконним та скасування Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Перегінської селищної ради, третя особа: Державний реєстратор Брошнів-Осадської селищної ради Витвицька Тетяна Іванівна про визнання незаконним та скасування рішення сесії сільської ради, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 третя особа: Ясеньська сільська рада про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визнання незаконним та скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 08.12.2009 на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 для обслуговування якого вона використовує земельну ділянку, загальною площею 0,1236 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, кадастровий номер 2624886701:01:002:0148. Відповідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 180263186 від 09.09.2019, вищевказана земельна ділянка належить їй на праві приватної власності. Відповідно до Генерального плану забудови с.Ясень, належну їй земельну ділянку та земельні ділянки відповідача ОСОБА_2 розмежовує спільний заїзд. Стверджує, що спільний заїзд, згідно Генерального плану проходить по земельних ділянках, які на даний час приватизовані ОСОБА_2 , однак останній без її згоди та згоди органів місцевого самоврядування, без укладення сервітуту, облаштував інший заїзд на належній їй на праві власності земельній ділянці. На місці де повинен проходити заїзд згідно Генерального плану, відповідач встановив огорожу, фактично захопивши землю загального користування. Такі дії відповідача чинять їй перешкоди в користуванні приватним майном, а саме будинком та земельною ділянкою. Разом з тим, цей заїзд не перебуває на балансі Ясенської сільської ради та не є громадською вулицею. Існуючий спільний заїзд через земельну ділянку ОСОБА_1 не відповідає будівельно-технічним нормам та становить загрозу здоров`ю мешканців будинку, так як він облаштований між самим порогом при вході в будинок та криницею із питною водою. Просить, визнати незаконним та скасувати державний акт серії ЯЖ №166423 про право власності на земельну ділянку, площею 0,1052 га призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1 кадастровий № 26248867010100110054, яка належить ОСОБА_2 , визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 24.07.2015 на земельну ділянку площею 0,0435 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства кадастровий №2624886701010020114, яка належить ОСОБА_2 , усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загальною площею 0,1236га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд кадастровий №2624886701:01:002:0148, шляхом демонтажу огорожі та розблокування заїзду загального користування. 
У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , Ясеньської сільської ради, третя особа: Державний реєстратор Брошнів-Осадської селищної ради Витвицька Тетяна Іванівна про визнання незаконним та скасування рішення сесії сільської ради, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку.
Позов мотивований тим, що сесією Ясенської сільської ради при прийнятті рішення від 20.08.2017 року про затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1236 га кадастровий номер 2624886701:01:002:0148 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 та передання зазначену ділянку у власність, не було враховано, що спір щодо даної земельної ділянки (дороги) уже вирішувалися судами. Зокрема рішенням Рожнятівського районного суду від 28 жовтня 2009 року яким встановлено, що ОСОБА_1 ще у 2009 році претендувала на частину ділянки, яка була ділянкою загального користування (дорогою). Тому п.3.1 рішення сільради від 05.07.2009 року в частині відмови ОСОБА_3 передати їй в приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,1230 га. визнався судом законним. Таким чином вважає, що неодноразово підтверджено існування спільного заїзду. Разом з тим сесією сільської ради не враховано те, що рішення від 09 червня 2016 року, яким надано дозвіл ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1244 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 , було прийнято за наявності рішення (яке не скасоване) Ясеньської сільської ради від 12.02.2014 року, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення земельної ділянки в натурі площею 0,1083 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 , без врахування існуючого заїзду (дороги). Тобто стверджує, що з приводу земельної ділянки ОСОБА_1 існують два рішення одного і того ж змісту. Проте, на його думку, сільський голова та депутати Ясенської сільської ради неправильно прийняли до уваги постанову Львівського апеляційного суду від 13.03.2017 року та прийшли до хибного висновку про те, що зазначене судове рішення надає ОСОБА_1 право отримати у власність дорогу ( заїзд), який завжди був йому необхідний. Просить визнати незаконним і скасувати рішення сесії Ясеньської сільської ради від 20.08.2017 року, яким затверджено ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1236 га кадастровий номер 2624886701:01:002:0148 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 та передано зазначену земельну ділянку у власність, скасувати держану реєстрацію права власності на вказану ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1909881426248, номер запису про право власності 33134787.
Ухвалою Рожнятівського районного суду від 04 листопада 2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Перегінської селищної ради, третя особа: Державний реєстратор Брошнів-Осадської селищної ради Витвицька Тетяна Іванівна про визнання незаконним та скасування рішення сесії сільської ради, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку об`єднано з цивільною справо за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ясенської сільської ради Рожнятівського району про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визнання незаконним і скасування Державного акту. (т.1 а.с. 82).
Ухвалою Рожнятівського районного суду від 16 січня 2021 року залучено до участі в якості третьої особи у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування державного акту, та в якості відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: Державний реєстратор Брошнів – Осадської ОТГ Витвицька Т.І. про визнання незаконним та скасування рішення сесії сільської ради - Перегінську склещну раду ОТГ Івано-Франківської області, як правонаступника Ясеньської сільської ради. (т.1 а.с. 226-227)
  Рішенням Рожнятівського районного суду від 06 січня 2022 року позов  ОСОБА_4  до  ОСОБА_2  третя особа, яка не заявляє самостійних вимог -Перегінська селищна рада Калуського району Івано-Франківської області задоволено.
Визнано незаконним та скасовано державний акт серії ЯЖ №166427 про право власності на земельну ділянку, площею 0,1052га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1 кадастровий № 26248867010100110054, яка належить ОСОБА_2 .
Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 24.07.2015 на земельну ділянку площею 0,0435га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства кадастровий №2624886701010020114, яка належить ОСОБА_2 .
Усунено перешкоди в користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою загальною площею 0,1236 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд кадастровий №2624886701:01:002:0148, шляхом демонтажу огорожі та розблокування заїзду загального користування.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - державний реєстратор Брошнів-Осадської територіальної громади - Витвицька Т.І. про визнання незаконним і скасування рішення сесії Ясенської сільської ради від 20.08.2017, яким затверджено ОСОБА_4 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1236 га, кадастровий номер 2624886701:01:002:0148 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 та передано зазначену земельну ділянку у власність, скасування державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1909881426248, номер запису про право власності 33134787 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 сплачений нею судовий збір у розмірі 768, 40 (сімсот шістдесят гривень сорок копійок).
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави недоплачений при поданні позовів судовий збір у розмірі 2305, 20 (дві тисячі триста п`ять гривень двадцять копійок).
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав  апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з постановленням нового, яким позов ОСОБА_2 задоволити повністю, та визнати незаконним і скасувати рішення сесії Ясенської сільської ради від 20.08.2017 року, яким затверджено ОСОБА_4 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1236 га кадастровий номер 2624886701:01:002:0148 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 та передано зазначену земельну ділянку у власність, скасувати державну реєстрації права власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєтраційним номером 1909881426248 номер запису про право власності 33134787. В позові ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю позовних вимог. Зокрема вказує, що Ясенська сільська рада своїм рішенням від 20.08.2017 року незаконно передала у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1236 га кадастровий номер 2624886701:01:002:0148 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 , оскільки до площі вказаної земельної ділянки увійшла частина земельної ділянки загального користування (дороги), а тому таке рішення підлягає до скасування. Разом з тим, в первісному позові ОСОБА_1 просила суд визнати незаконним та скасувати Державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №166423 площею 0,1052 га, під час підготовчого та судового розгляду справи своїх позовних вимог не уточнювала та письмової заяви, передбаченої вимогами ЦПК України , до суду не подавала, а судом ухвалено рішення про визнання незаконним та скасування Державного акту серія ЯЖ №166427, при цьому в рішенні суду зазначено, що ОСОБА_1 уточнила в цій частині позовні вимоги. Проте таке твердження суду не відповідає дійсності та наявним матеріалам цивільної справи, суд вийшов за межі заявлених ОСОБА_1 позовних вимог без їх уточнення позивачкою ОСОБА_1 .. Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 24.07.2015 на земельну ділянку площею 0,0435га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства кадастровий №2624886701010020114, яка належить ОСОБА_2 , вважає за доцільне зазначити, що рішення Ясенської сільської ради від 14.12.2014 року в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0435 га для сільськогосподарського використання кадастровий номер 2624886701:01:002:0114 за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що при виготовленні технічної документації та встановленні меж земельних ділянок ОСОБА_2 ним всупереч генерального плану забудови с. Ясень розробленого в 1981 році включено до складу своїх земельних ділянок існуючий спільний заїзд до земельної ділянки, то як зазначено вище судом, наявність спільного заїзду (дороги) між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 встановлено рішеннями Рожнятівського районного суду від 28.10.2009 року та 23 грудня 2016 року, які набрали законної сили. Крім цього, вважаю посилання ОСОБА_1 на те, що при виготовленні технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_2 площею 0,0435 га для сільськогосподарського використання вона, як суміжний землекористувач, не підписувала йому акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки, оскільки як вбачається з плану меж земельної ділянки ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 площею 0,0495 га виконаного ПП ОСОБА_5 , вказана земельна ділянка не межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 , а тому порушення прав ОСОБА_1 не встановлено. Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження незаконності рішення Ясенської сільської ради від 14.12.2014 року в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0435 га для сільськогосподарського використання, а також порушення будь-яких прав ОСОБА_1 внаслідок прийняття такого рішення, останньою не надано, а тому у задоволенні цих позовних вимог суд повинен був відмовити за їх безпідстаністю.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила доводи апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законим та обгрунтваним.
ОСОБА_2  та  його представнику  судова повістка про дату, час і місце розгляду справи надсилалась як есемес-повідомлення через засоби мобільного зв`язку передбачено п.13 ч.7 ЦПК України , проте зазначені особи в судове засідання повторно не з`явились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності. 
Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення повістки про явку в суд не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
       Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що рішення сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за своєю правовою природою є індивідуальним актом застосування норм права (правозастосовчим актом індивідуальної дії), який за юридичними наслідками відноситься до правоконстатуючих актів (констатує факт надання згоди), є виконаним в силу самого факту його прийняття, а тому є таким, що вичерпав свою дію одночасно з його прийняттям. Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки як адміністративний акт, що вичерпав свою дію, не може бути скасований чи змінений. Більше того, рішення Ясенської сільської ради Рожнятівського району від 09 червня 2016 року, яким надано дозвіл ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1244 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 , яке судом було визнано недійсним, не породжувало для ОСОБА_1 правових наслідків, зокрема виникнення права власності на нерухоме майно (земельну ділянку). При цьому, рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про затвердження та передачу земельної ділянки у власність за наслідками розгляду клопотання особи про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність також не є підставою виникнення права власності на земельну ділянку, оскільки відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. 
       Щодо зустрічного позову судом було встановлено, що право власності на спірну земельну ділянку площею 0,1236 га, яка розташована у АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2624886701:01:002:0148,  ОСОБА_1  набула 13.07.2017 шляхом реєстрації свого речового права на нерухоме майно, тобто у період, коли постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року, якою постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2016 року у справі №350/796/16-а було скасовано та прийнято нову, якою в задоволені позову  ОСОБА_2  до Ясенської сільської ради Рожнятівського району, третя особа  ОСОБА_1  про визнання рішення недійсним - відмовлено, мала статус такої, що набрала законної сили, і на момент реєстрації зазначеної земельної ділянки не була скасована. При цьому, доводи позивача про те, що вищезазначені рішення мають один і той же зміст, спростовуються  наведеними ж його аргументами, оскільки в рішенні від 12.02.2014 надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,1083 га, а в рішенні від 09 червня 2016 року надано дозвіл ОСОБА_1  на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки прощею 0,1244. Враховуючи те, що рішення сесії Ясенської сільської ради від 20.08.2017, яким затверджено ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1236 га кадастровий номер 2624886701:01:002:0148 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 та передано зазначену земельну ділянку у власність не підлягає скасуванню, а питання про скасування інших документів власності ОСОБА_1 позивачем ОСОБА_2 не ставиться, зважаючи на приписи ст.13 ЦПК України, суд прийшов до переконання що у задоволенні вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування вищезазначеного рішення сесії Ясенської сільської ради слід відмовити. 
Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Відповідно до частини першої  статті 352  ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України  визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 08.12.2009, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Для обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд передбачена земельна ділянка загальною площею 0,1236 га, кадастровий номер 2624886701:01:002:0148, яка відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 180263186 від 09.09.2019, належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. 
Рожнятівським районним судом від 11.06.2018 року ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Ясенської сільської ради, Рожнятівського району, третя особа ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Ясенської сільської ради та позовом ОСОБА_1 до Ясенської сільської ради Рожнятівського району, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Ясенської сільської ради, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, яким позов ОСОБА_2 задоволено повністю, визнано незаконним та скасовано рішення Ясенської сільської ради від 20.08.2017, яким затверджено ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.1236 га, кадастровий номер 2624886701:01:002:0148 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 та передано зазначену земельну ділянку у власність. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ясенської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень Ясенської сільської ради, державного акту про право власності на землю та свідоцтва про право власності на нерухоме майно було відмовлено. 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 24.10.2018 вищевказане рішення скасоване та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовів відмовлено. Відповідачу ОСОБА_2 належать земельні ділянки по АДРЕСА_1 . Одна з них, площею 0,1052 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер 2624886701010054, належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.06.2009, посвідченого Державним нотаріусом другої державної нотаріальної контори за реєстровим №1068. Друга земельна ділянка, площею 0,0435 га, яка розташована у АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № 2624886701:01:002:0114, належить відповідачу на підставі свідоцтва про право власності від 24.07.2005. 
Відповідно до копії договору купівлі-продажу домоволодіння від 08.12.2009 (том 1, а.с. 7) та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24871506 від 22.12.2009, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 8), яке вона придбала у попереднього власника – ОСОБА_3 .
Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №180263186 від 09.09.2019, сформованого державним реєстратором Витвицькою Т.І. на підставі рішення Ясенської сільської ради від 20.08.2017 про затвердження проекту відведення та передачу у власність земельної ділянки (том 1, а.с. 9) та копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2602647432017 від 13.07.2017, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1236 га, яка розташована у АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 2624886701:01:002:0148 (том 1, а.с. 10).
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №41206840 від 24.07.2015 та Свідоцтва про право власності №41204745 від 24.07.2015, відповідачу за первинним позовом ОСОБА_2 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0435 га, розташована у АДРЕСА_1 з цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - 2624886701:01:002:0114 (том 1, а.с. 50).
Також ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1052 га, що розташована у АДРЕСА_1 кадастровий номер – 2624886701010010054, з цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджено копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.06.2009 (том 1, а.с. 161-162), яку він придбав у попереднього власника – ОСОБА_6 та домоволодіння, що розташоване на ній, що вбачається із копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23401275 від 27.07.2009 (том 1, а.с. 164).
Земельна ділянка площею 0,1052 га, що розташована у АДРЕСА_1 , кадастровий номер – 2624886701010010054 належала ОСОБА_6 , що підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №166427, який є спірним (том 1, а.с. 153).
Судом першої інстанції було встановлено, що при зверненні до суду із позовом позивачка ОСОБА_1 у позовній заяві, зокрема у прохальній її частині зробила помилку, оскільки зазначила номер Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №166423, хоча правильний номер такого акту є 166427. У зв`язку із зазначеним, ОСОБА_1 просила вважати вірною позовну вимогу в редакції, із зазначенням правильного номеру державного акту - 166427. Вище перерахованими документами підтверджено факт належності сторонам спірного нерухомого майна.
Дослідивши копію кадастрового плану земельної ділянки №2624886701:01:002:0148 (том 1, а.с. 11-12), копію Плану зовнішніх меж земельної ділянки (том 1, а.с. 15), копію Плану меж земельної ділянки (том 1, а.с. 40), копію Тахеометричної зйомки земельної ділянки (том 1, а.с. 41, 165) суд встановив площу належної ОСОБА_1 земельної ділянки за вказаним вище кадастровим номером - 0,1236 га, розміри кожної з її сторін, а також власників земельних ділянок, прилеглих до меж земельної ділянки ОСОБА_1 , і такими власниками є ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , а також Ясеньська сільська рада.
З копії рішення шостого демократичного скликання чотирнадцятої сесії Ясенської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 26.05.2013 «Про можливість подальшого користування існуючим Генеральним планом с.Ясень» (том 1, а.с. 17), визнано існуючий Генеральний план с.Ясень, розроблений інститутом «Діпромісто» у 1981 році можливим для подальшого використання до моменту його розроблення (оновлення) та погодження згідно вимог чинного законодавства.
З викопіювань з Генерального плану с.Ясень місця розташування спільного заїзду між будинковолодіннями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 18-22, 31-32) вбачається наявність спільного заїзду між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до їхніх домоволодінь.
Схеми місця розташування спільного заїзду до господарств ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до Генерального плану с.Ясень (том 1, а.с. 24), а також копію тахеометричної зйомки земельної ділянки (том 1, а.с. 41, 165), якими підтверджено наявність орієнтовного розташування спільного заїзду до домоволодінь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 згідно Генерального плану забудови с.Ясень, а також існуюче місце розташування спільного заїзду згідно топогеодезичної зйомки.
Встановлено, що на зазначених документах відображено два заїзди спільний заїзд до домоволодінь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : згідно Генерального плану забудови с.Ясень та фактично існуючий на даний час спільний заїзд згідно топогеодезичної зйомки.
Зазначеними доказами також встановлено те, що спільний заїзд до домоволодінь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яким сторони фактично користуються на даний час, проходить в основному через належну ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер якої 2624886701:01:002:0148.
При цьому, з вищенаведених матеріалів справи вбачається і встановлено судом, що спільний (спірний) заїзд, який передбачений Генеральним планом с.Ясень проходить по земельній ділянці, яка в даний час належить ОСОБА_2 , що підтверджено ще й відповіддю начальника містобудування та архітектури Рожнятівської РДА від 14.07.2016 (том 1, а.с. 25).
З відповіді директора Івано-Франківської філії державного підприємства Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» від 18.07.2018 (том 1, а.с. 30) вбачається, що довжина існуючого заїзду між домоволодіннями сторін по Генплану села орієнтовно становить 20 м, а ширина 3,5м - 4,0м. Спільний заїзд (проїзд) повинен мати ширину не менше 3,5м на відстані не ближче 5 м від стін будинків (п.3.22ДБН360-92** Планування і забудова міських і сільських поселень) (чинні на момент виготовлення оспорюваних ОСОБА_1 документів).
З відповіді Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель в Івано-Франківській області від 10.02.2010 (том 1, а.с. 39), вбачається, що рішенням Ясенської сільської ради від 18.06.2006 ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,1230га. Встановлено, що саме за рахунок площі землекористування ОСОБА_3 облаштовано спільний проїзд між будинковолодіннями ОСОБА_3 (теперішній власник - ОСОБА_1 ) та ОСОБА_6 (теперішній власник - ОСОБА_2 ).
З цього ж документу судом встановлено, що влаштований проїзд шириною 4.5м - 6.0м, який проходить біля житлового будинку та господарської будівлі ОСОБА_3 не відповідає вимогам п.3.22 ДБН 360-92 «Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень» (чинні на момент виготовлення оспорюваних ОСОБА_1 документів) щодо взаємного розташування існуючих будівель та споруд, яким встановлено, що до житлових і громадських будинків слід передбачити проїзди шириною 3.5 м на відстані не ближче 5 м від стін, придатні для проїзду пожежних машин. В даному випадку проїзд влаштований без відступу від будівель, що належать ОСОБА_3 за відсутності рішення Ясенської сільської ради про вилучення частини земельної ділянки ОСОБА_3 для облаштування спільного проїзду між будинковолодіннями ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (в даний час домоволодіння ОСОБА_2 )
Пунктом 4 Висновку будівельно-технічного дослідження №02/11-08 складеного 02.11.2008 судовим експертом Рубцовою Г.В. (том 1, а.с. 33-38) підтверджено, що влаштований проїзд між будинковолодіннями ОСОБА_3 (теперішній власник – ОСОБА_8 ) та ОСОБА_6 (теперішній власник – ОСОБА_2 ) шириною 4,5м - 6.0м, який проходить біля житлового будинку та господарської будівлі ОСОБА_3 не відповідає вимогам п.3.22 ДБН - 360-92** «Містобудування планування і забудова міських і сільських поселень» (чинні на момент виготовлення оспорюваних ОСОБА_1 документів), щодо взаємного розташування існуючих будівель та споруд, яким передбачено, що до житлових та громадських будинків слід передбачати проїзди шириною 3,5 м на відстані не ближче 5 м від стін, придатні для проїзду пожежних машин. Окрім цього, п.3 цього висновку доведено, що до будинковолодіння ОСОБА_6 , крім проїзду через земельну ділянку ОСОБА_3 , є реальний доступ, втрамбований коліями проїзд між будинковолодіннями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , шириною 6,95м - 3,70 м, довжиною 17м, що свідчить про реальне використання проїзду транспортом. 
Отже відповідач ОСОБА_2 має можливість користуватися ще й цим заїздом, що також підтверджено відповіддю за № 33/01-15 від 12.05.2015 ( том 1, а.с. 23).
Відповідно до п.3.22 ДБН - 360-92** «Містобудування планування і забудова міських і сільських поселень» (чинні на момент виготовлення оспорюваних ОСОБА_1 документів), у районах садибної забудови при потребі, крім вуличної мережі (розділ 7), слід формувати мережу внутрішньоквартальних проїздів. Ширина їхньої проїжджої частини з однією смугою руху приймається 3,5 м, з двома - 5,5 м.
Відтак, земельна ділянка, яка згідно Генплану забудови с.Ясень (розробленого Івано-Франківською філією «Діпромісто» в 1981 році) передбачена як спільний заїзд, частково ввійшла в площу земельної ділянки передану ОСОБА_2 у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, а частково в площу земельної ділянки переданої в оренду іншій особі. Водночас існуюче місце розташування спільного заїзду, яким сторони користуються на даний час та який в Генеральному плані забудови с.Ясень не передбачений, проходить по земельній ділянці, яка перебуває у власності ОСОБА_1 . При цьому, існуюче місце розташування спільного заїзду, яким сторони користуються на даний час не відповідає вимогам п.3.22 ДБН - 360-92** «Містобудування планування і забудова міських і сільських поселень» (чинні на момент виготовлення оспорюваних ОСОБА_1 документів), так і діючим державним будівельним нормам (далі ДБН).
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).
Відповідно до частин першої, другої статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Згідно з частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (частина перша статті 123 ЗК України).
Відповідно до частини першої статті 126 ЗК України (у редакції, чинній на час видачі державного акта) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування тощо.
Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Згідно із частиною першою статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.
За змістом пункту «а» частини четвертої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (вулиці, проїзди, шляхи тощо).
З аналізу зазначених норми ЗК України можна дійти висновку, що передача громадянам у приватну власність земель комунальної власності (вулиці, проїзди, шляхи) є порушенням вимог чинного законодавства України.
Відповідно до статті 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про основи містобудування» до компетенції сільських, селищних, міських рад належить затвердження генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про основи містобудування» містобудівна документація - затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій. Містобудівна документація є основою вирішення питань щодо передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб. Види, склад, порядок розробки та затвердження містобудівної документації визначаються законодавством.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.
Відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок складаються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Установивши, що в порушення пункту «а» частини четвертої статті 83 ЗК України  спільний заїзд до домогосподарства по АДРЕСА_1 належного ОСОБА_1 та домогосподарства по АДРЕСА_2 належного ОСОБА_2 у с. Ясень Калуського району із земель комунальної власності переданий у приватну власність ОСОБА_2 , що підтверджується копією Генплану забудови с.Ясень (розробленого Івано-Франківською філією «Діпромісто» в 1981 році, дія якого продовжена сесією сільської ради), та письмовими доказами, які мітяться у матеріалах справи, дійшов правильного висновку задовольнивши позов ОСОБА_1 , оскільки позивачку неправомірно позбавлено права на проїзд до належного їй домоволодіння. 
Згідно частини перша, шоста статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За приписами статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з частинами першою та другою статті 321, статтею 391 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном. 
Відмовляючи у позові ОСОБА_2 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що право власності на спірну земельну ділянку площею 0,1236 га, яка розташована у АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2624886701:01:002:0148, ОСОБА_1 набула 13.07.2017 шляхом реєстрації свого речового права на нерухоме майно, тобто у період, коли постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року, якою постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2016 року у справі №350/796/16-а було скасовано та прийнято нову, якою в задоволені позову ОСОБА_2 до Ясенської сільської ради Рожнятівського району, третя особа ОСОБА_1 про визнання рішення недійсним - відмовлено, мала статус такої, що набрала законної сили, і на момент реєстрації зазначеної земельної ділянки не була скасована.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що оскаржуваним рішенням суду правильно відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні зустрічного позову, так як рішення сесії Ясеньської сільської ради від 20.08.2017 року, яким затверджено ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1236 га кадастровий номер 2624886701:01:002:0148 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 та передачею зазначену земельну ділянку їй у власність, держаною реєстрацію права власності на вказану ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1909881426248, номер запису про право власності 33134787 не допущено порушень земельного законодавства, прав чи законних інтересів позивача.
Встановивши, що позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 , з яким погоджується апеляційний суд.
Крім того доводи апеляційної скарги про те, що з приводу земельної ділянки ОСОБА_1 існують два рішення одного і того ж змісту, зокрема рішення сесії Ясенської сільської ради від 12.02.2014 та рішення сесії Ясенської сільської ради 09 червня 2016 року, та те що рішення мають один і той же зміст, не знайшли свого підтвердження, оскільки в рішенні від 12.02.2014 надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,1083 га, а в рішенні від 09 червня 2016 року надано дозвіл ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки прощею 0,1244.
Ураховуючи вищевикладене доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Аналізуючи викладене, доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2   залишити без задоволення. Рішення  Рожнятівського районного суду від 06 січня 2022 року  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з для її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 30 червня 2022 року.

Судді:                                                        В.Д.Фединяк
                                                               Л.В.Василишин
                                                               І.О.Максюта