УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2022 року
м. Київ
Справа № 523/13055/21
Провадження № 51 – 298 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2021 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021162490000565 від 20 квітня 2021 року щодо
ОСОБА_4 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березань Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого       ст. 307 ч. 3 КК України. 
Зміст судових рішень та встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2021 року               ОСОБА_4 засуджено за ст. 307 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна. 
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 вказано рахувати з часу його фактичного затримання.
На підставі ст. 72 ч. 5 КК України  ОСОБА_4 у строк покарання зараховано попереднє ув`язнення з 20 квітня 2021 року по 22 квітня 2021 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід не обирався.
Прийнято рішення щодо речових доказів. 
Вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин. 
19 квітня 2021року приблизно о 13 годині  ОСОБА_4 , перебуваючи в районі пляжу Аркадія в м. Одесі, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину з метою подальшого збуту. Після чого       ОСОБА_4 переніс придбану ним особливо небезпечну психотропну речовину до місця свого тимчасового мешкання, а саме в кв. АДРЕСА_2 , де за допомогою електронних ваг розфасував та підготував для незаконного збуту шляхом здійснення закладок.
20 квітня 2021року приблизно о 09 годині ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини, частину раніше розфасованої психотропної речовини взяв із собою, а іншу частину продовжував незаконно зберігати за місцем свого мешкання, а саме в кв. АДРЕСА_2 .
Цього ж дня ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою збуту, незаконно зберігаючи при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, прибув до будинку АДРЕСА_3 . Перебуваючи біля зазначеного будинку, ОСОБА_4 сховав біля каміння один згорток червоного кольору, в середині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, - PVP, кількісним вмістом 0,702 г., з метою подальшого збуту невстановленій особі.
Продовжуючи свій злочинний умисел, 20 квітня 2021року ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою збуту, незаконно зберігаючи при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, прибув до буд. АДРЕСА_4 . Перебуваючи біля зазначеного будинку, ОСОБА_4 сховав біля паркану один згорток червоного кольору, в середині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, - PVP, кількісним вмістом 0,715 г., з метою подальшого збуту невстановленій особі.
Продовжуючи свій злочинний умисел, 20 квітня 2021року ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою збуту, незаконно зберігаючи при собі, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, прибув до буд. АДРЕСА_4 . Перебуваючи біля зазначеного будинку, ОСОБА_4 сховав біля лавочки один згорток червоного кольору, в середині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, - PVP, кількісним вмістом 0,187 г., з метою подальшого збуту невстановленій особі.
Продовжуючи свій злочинний умисел, 20 квітня 2021року ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою збуту, незаконно зберігаючи при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, прибув до буд. АДРЕСА_5 . Перебуваючи біля зазначеного будинку,             ОСОБА_4 сховав на землі біля клумби один згорток білого кольору, в середині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, - PVP, кількісним вмістом 0,207 г., з метою подальшого збуту невстановленій особі.
Продовжуючи свій злочинний умисел, 20 квітня 2021року  ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою збуту, незаконно зберігаючи при собі, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, прибув до буд. АДРЕСА_6 . Перебуваючи біля зазначеного будинку,           ОСОБА_4 сховав один згорток білого кольору, в середині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, - PVP, кількісним вмістом 0,131 г., з метою подальшого збуту невстановленій особі, де був зупинений співробітниками поліції.
Того ж дня в період часу з 15 год. 40 хв. до 16 год. 04 хв. співробітниками поліції проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості розташованої біля будинку № 28 по вул. Академіка Сахарова в м. Одесі, в ході якого виявлено та вилучено: чотирнадцять полімерних згортків синього кольору, в середині яких знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, - PVP, загальним кількісним вмістом 4,869 г., дванадцять полімерних згортків білого кольору, в середині яких знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, - PVP, загальним кількісним вмістом 2,229 г., які ОСОБА_4 , незаконно зберігав з метою подальшого збуту невстановленій особі, два використаних експрес-тести із залишками речовини.
Того ж дня в період часу з 20 год. 35 хв. до 20 год. 53 хв. співробітниками поліції проведено обшук за місцем тимчасового мешкання ОСОБА_4 , а саме за адресою: кв. АДРЕСА_2 , де були виявлено та вилучено: електронні ваги, на поверхні яких залишки особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, - PVP, загальним кількісним вмістом 0,00019 г., полімерний зіп-пакетик з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, - PVP, загальним кількісним вмістом 10,067 г., контейнер з прозорого полімерного матеріалу, всередині якого залишки особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, - PVP, загальним кількісним вмістом 0,0017 г., контейнер з прозорого полімерного матеріалу, всередині якого залишки особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, - PVP, загальним кількісним вмістом 0,002 г.
Таким чином,  ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, з загальним кількісним вмістом 19,7969 г., що являється особливо великим розміром.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року апеляційні скарги засудженого ОСОБА_4 та його захисника – адвоката ОСОБА_5 залишені без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Одеси від            19 серпня 2021 року – без зміни.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить змінити вирок та ухвалу і призначити йому покарання остаточне покарання за ст. 307 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік. Не оспорюючи доведеність винуватості та правильність кваліфікації його дій, засуджений ОСОБА_4 вважає вирок та ухвалу  щодо нього занадто суворими та такими, що не відповідають принципам достатності покарання та виправленню винного. Обґрунтовує свої вимоги тим, що він раніше не судимий, характеризується позитивно, працевлаштувався, визнав вину у повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв слідству в розкритті злочину та неодноразово пожалкував про скоєне. 
 
Мотиви Суду
Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2  КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її  виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції;  принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання – конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
З доданих до касаційної скарги копій судових рішень вбачається, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_4 врахував характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним кримінального правопорушення, дані про його особу, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога та під наглядом психіатра не перебуває. Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину судом визнано обставинами, що пом`якшують покарання, а обставин, що обтяжують покарання, встановлено не було.  
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про неможливість виправлення засудженого         ОСОБА_4 без його ізоляції від суспільства. При цьому суд, приймаючи до уваги вимоги ст. 69 ч. 1 КК України, встановив наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, врахував дані про особу ОСОБА_4 , і призначив йому основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 307 ч. 3 КК України, належним чином умотивувавши таке рішення.
При розгляді апеляційних скарг засудженого ОСОБА_4 та його захисника – адвоката ОСОБА_5 суд апеляційної інстанції їх доводи щодонеобхідності призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, які аналогічні доводам касаційної скарги засудженого щодо пом`якшення йому покарання до 1 року позбавлення волі, перевірив і своє рішення належним чином мотивував, вказавши, що обставини, на які є посилання в апеляційних скаргах, були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_4 покарання і підстав для застосування ст. 75 КК України не знайшов. 
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст.ст. 370, 419 КПК України.
Отже, покарання засудженому ОСОБА_4 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Враховуючи зазначене, з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення, зміни вироку та ухвали щодо         ОСОБА_4 і призначення йому за ст. 307 ч. 3 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік немає, в зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України. 
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від             19 серпня 2021 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3