ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 червня 2022 року           справа №200/10128/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року (повне судове рішення складено 16 листопада 2021 року в м. Слов`янську) у справі № 200/10128/21 (суддя в І інстанції Черникова А.О.) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                   УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - Управління) та просив суд:
визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати страхових виплат з 01 лютого 2017 року;
зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплатити позивачу раніше призначені страхові виплати, починаючи з 01 лютого 2017 року по 01 липня 2021 року.
В обґрунтування позовних вимог наведено, що з 01 лютого 2017 року були припинені страхові виплати у зв`язку зі зміною місця його проживання. У червні 2021 року позивач подав заяву до відповідача про поновлення страхових виплат. З липня 2021 року позивачу поновлені страхові виплати, проте заборгованість, яка утворилась за період з 01 лютого 2017 року по 01 липня 2021 року не виплачена. Вважає, що відповідач порушує встановлене статтею 46 Конституції України право на соціальне забезпечення, у зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом (а. с. 1-3).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено, а саме:
визнано протиправними дії відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з 01 лютого 2017 року;
зобов`язано Управління здійснити нарахування та виплатити позивачу раніше призначені страхові виплати, починаючи з 01 лютого 2017 року по 31 травня 2021 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги наведено, що позивач з 01.12.2014 по 31.01.2017, як внутрішньо переміщена особа, перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Торецькому відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. З 01 лютого 2017 року позивачу припинені страхові виплати у зв`язку зі зміною місця мешкання ВПО. Після підтвердження статусу внутрішньо переміщеної особи, враховуючи рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 02.07.2021 № 51/3 про призначення соціальних виплат, передбачених законодавством, Костянтинівським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області 21 липня 2021 року прийнято постанову про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати з 01 червня 2021 року. Відповідач зазначає, що за період з 01 лютого 2017 року по 01 червня 2021 року, позивачем не вживались заходи  для своєчасного отримання щомісячних страхових виплат, у зв`язку з чим, є підставою для неотримання позивачем страхових виплат. 

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1).
Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IХ, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення в Україні правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, зазначена постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів справи.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, згідно паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданий Калінінським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області 11 березня 1998 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 (а. с. 8-10).
Відповідно до довідки від 28 серпня 2017 року № 1425-68265 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичним місцем проживанням позивача є: АДРЕСА_2 (а. с. 11).
16 червня 2021 року позивач звернувся із заявою до відповідача про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати безстроково (а. с. 32).
Постановою Костянтинівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 21 липня 2021 року № 0525/75719/75719/13, позивачу, як інваліду 3 групи безстроково продовжено раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної  втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 13 427,33 грн. Виплати провадити з 01 червня 2021 року безстроково (а. с. 34).
Листом від 22 липня 2021 року № 01-04/15-1432 Управління, на запит представника позивача – Басан Ю.П., повідомило про припинення страхових виплат позивачу з 01 лютого 2017 року, у зв`язку зі зміною місця проживання, згідно його заяви від 24.01.2017 (а. с. 6-7).
Листом  від 17.09.2021 № 36.04-22/2382 Слов`янське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області повідомило Костянтинівське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про припинення позивачу страхових виплат з 01 лютого 2017 року, у зв`язку зі зміною місяця проживання. З 01.06.2021 і по теперішній час, позивач отримує щомісячні страхові виплати, як внутрішньо переміщена особа у Костянтинівському міському відділенні Фонду соціального страхування України в Донецькій області (а. с 36).
Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.
Відповідно до частини  2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Питання щодо страхових виплат врегульовані Законом України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV (далі-Закон № 1105-ХІV).
У відповідності до вимог статті 46 Закону № 1105-ХІV, страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 47 Закону № 1105-XIV, страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них; страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.
Суд зазначає, що позивач є особою з інвалідністю - безстроково та переогляду не потребує, тому в даному випадку відсутні підстави для невиплати раніше призначених щомісячних страхових виплат.
У статті 27 Закону України від 14.01.1998 р. № 16/98-ВР “Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування” (далі - Закон № 16/98-ВР) передбачено підстави припинення страхових виплат: а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості; б) якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність; в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи; г) внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування; д) в інших випадках, передбачених законами.
Тобто, вказаний перелік є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати страхових виплат з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом (згідно із Закону № 16/98-ВР) чи законодавством (згідно із Закону № 1105-XIV).
Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначено Законом України “Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб” від 20.10.2014 р. № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).
Статтею 1 Закону № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Судом встановлено,  що позивач у встановленому законодавством порядку встав на облік за місцем фактичного проживання. Його статус внутрішньо переміщеної особи не позбавляє права на отримання соціальних виплат. Уповноважені органи державної влади та місцевого самоврядування повинні сприяти в реалізації такими особами гарантованих Конституцією та законами України прав та свобод, створюючи належні для цього умови. Крім того, відсутність належного регулювання повноважень між суб`єктами владних повноважень не має наслідком обмеження прав громадян.
З представлених відомостей, які надані відповідачем відповідно до програмного забезпечення «Реєстр потерпілих» вбачається, що позивачу не виплачені  щомісячні страхові виплати за період з лютого 2017 року по травень 2021 року, загальна сума, що обліковується за позивачем складається у розмірі 543 238,53 грн. (а. с. 35).
З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено суду правомірності своїх дій щодо припинення нарахування та не виплати позивачу страхових виплат за період з лютого 2017 року по травень 2021 року (включно).
Пунктом 3 частини 2 статті 2 КАС України вказано, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Отже, враховуючи наведене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що у спірних правовідносинах встановлено порушення відповідачем прав позивача, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у справі № 200/10128/21 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 21 червня 2022 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т.Г. Гаврищук