ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

28 липня 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/1948/21
Головуючий у першій інстанції – Яременко І. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/175/22

Суд у складі:
головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                      Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,
за участі секретаря   Шапко В.М.,

позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Державна казначейська служба України,
третя особа: Чернігівська обласна прокуратура,

особа, яка подала апеляційну скаргу: Державна казначейська служба України,

на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 вересня 2021 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 27.09.2021, м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Державної казначейської служби України (далі за текстом – ДКСУ), в якому просила стягти з відповідача за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, на її користь відшкодування матеріальної шкоди в сумі 276902 грн 00 коп. та моральної шкоди в сумі 500000 грн 00 коп., а всього 776902 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що починаючи з 20.10.2015 (дата внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань повідомлення про початок досудового розслідування) по 07.10.2020 (дата набрання законної сили постановою суду касінстанції), тобто протягом 61 місяця, щодо ОСОБА_1 незаконно проводилося досудове розслідування, комплекс негласних слідчих дій, зокрема аудіо - та відеоконтроль, прослуховування телефону, обмеження права на розпорядження нерухомим майном тощо. 18.10.2017 позивачеві повідомлено про підозру, з 23.10.2017 до неї застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Весь цей час вона незаконно перебувала під слідством та судом. Внаслідок незаконного притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності - за злочин, якого вона не вчиняла, остання зазнала моральної шкоди, яка виразилася у перебуванні в стані стресу та невизначеності, неможливості нормально жити, працювати і розпоряджатися належним їй майном та необхідності докладання додаткових зусиль для нормалізації життя. Крім того, ОСОБА_2 належить відшкодування: втраченого заробітку за період з 20.10.2015 по 27.10.2020 в сумі 276902 грн 00 коп. виходячи з законодавчо встановленої мінімальної зарплати, витрат у кримінальній справі на проведення судово-технічної експертизи в розмірі 5720 грн 00 коп. та на залучення захисника в сумі 69000 грн 00 коп. 
Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку 250000 грн 00 коп. у відшкодування моральної шкоди та 74720 грн 00 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, у задоволенні решти позовних вимог відмолено. Ухвалюючи це рішення, суд виходив з того, що:
- вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу у кримінальній справі підтверджено належними й допустимими доказами;
- ОСОБА_1 перебувала під слідством та судом 35 місяців і 20 днів. Тож законодавчо встановлений мінімальний розмір відшкодування їй моральної шкоди, виходячи з розміру місячної мінімальної заробітної плати на час розгляду справи – 6000 грн 00 коп., становить 210000 грн 00 коп. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також тривалість перебування ОСОБА_1 під слідством та судом, характер і обсяг страждань, яких зазнала остання, можливості відновлення зазнаних нею немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у життєвих і суспільних стосунках позивача, зниження престижу та ділової репутації останньої й необхідність докладання нею додаткових зусиль для нормалізації життя;
- у відшкодуванні втраченого заробітку відмовлено, оскільки стороною позивача не надано доказів, які свідчили б про отримання позивачем тих чи інших сум заробітку на час кримінального провадження. Також у матеріалах справи відсутні докази відсторонення позивача від посади. 
В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить скасувати вказане рішення та ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Доводи цієї скарги зводяться до такого:
- розмір відшкодування моральної шкоди не повинен перевищувати встановлений законодавством України розмір, причому судом він може бути зменшений;
- присуджений розмір відшкодування позивачу моральної шкоди не є адекватним завданій їй шкоді;
- судом І інстанції проігноровано положення пп. 1, 3, 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, згідно з якими мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат і що у цих випадках як розрахункова величина застосовується розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на перше січня календарного року, починаючи з 01.01.2017.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
У судовому засіданні представник Чернігівської обласної прокуратури – прокурор відділу Косова О.А. просила задовольнити апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.
У справі встановлено таке.
Згідно з копіями обвинувального акта у кримінальному провадженні № 42015270010000260 від 20.10.2015 стосовно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 191 КК України, ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.10.2017 і вироку цього ж суду від 03.02.2020 у справі № 751/7248/17 (арк. 13-18, 19-20, 24-34):
- 20.10.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_1 ;
- 18.10.2017 останній повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 5 ст. 191 КК України;
- 19.10.2017 накладено арешт на належну позивачеві кв. АДРЕСА_1 ;
- 23.10.2017 відносно ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання;
- 04.12.2017 підготовлений та підписаний обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України, який затверджено прокурором, і кримінальне провадження відносно неї направлено до Новозаводського районного суду м. Чернігова для розгляду по суті;
- вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.02.2020 у справі № 751/8824/17, який залишено без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 29.04.2020 та постановою Верховного Суду від 07.10.2020, ОСОБА_1 визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення (копії цих судових рішень на арк. 24-34, 35-39, 40-44). 
Копіями договору про надання правової допомоги від 23.10.2017, укладеного адвокатом Бабинцем С.П. та ОСОБА_1 , актом виконаних робіт від 15.10.2020 та квитанцій від 23.10.2017, 28.05.2019, 25.04.2020 і від 01.10.2020 підтверджується оплата ОСОБА_1 послуг самозайнятої особи адвоката Бабинця С.П. на загальну суму 69000 грн 00 коп. (копії цих документів на арк. 45, 47, 102-103).
В рамках кримінальної справи ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова призначалася судова експертиза, за проведення якої ОСОБА_1 сплачено 5720 грн 00 коп., що підтверджується копіями листа Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 26.02.2018 № 751/8824/17, рахунка № 14314 від 19.06.2018 та квитанції № 27 від 27.06.2018 (арк. 21-23).
Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, та обставини справи, суд доходить такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 1176 ЦК України, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.
Згідно з ст. 1 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», громадянинові підлягає відшкодуванню шкода, завдана внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного накладення арешту на майно та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у ч. 1 цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.
У пункті 5 ст. 3 Закону, про який йдеться, зазначено, що у наведених в його статті 1 випадках громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Закону, розмір відшкодування моральної шкоди та сум, сплачених громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. 
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 цього ж Закону, питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства України; відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
З встановленого апеляційний суд робить такі висновки.
Період незаконного перебування ОСОБА_1 під кримінальним переслідуванням з 18.10.2017 (дата повідомлення про підозру) по 07.10.2020 (дата набрання законної сили постановою касаційного суду) становить 35 місяців і 20 днів.
Суд погоджується з твердженнями ОСОБА_1 про те, що незаконним притягненням до кримінальної відповідальності їй було завдано втрат немайнового характеру у виді перебування в стані стресу та невизначеності, неможливості нормально жити та працювати, розпоряджатися на протязі тривалого часу належним їй майном. Виходячи з встановлених і описаних вище характеру й способу завдання ОСОБА_3 моральної шкоди, а також тривалості її перетерплювання, апеляційний суд доходить висновків, що розмір відшкодування цієї шкоди місцевим судом визначено з урахуванням засад розумності та справедливості, тобто у відповідності з приписом ч. 3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».
Апеляційна скарга не містить доводів, у чому саме полягає незаконність рішення суду першої інстанції в частині стягнення з державного бюджету на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди.
Посилання Державної казначейської служби України на те, що ОСОБА_1 не доведено факту заподіяння їй моральної шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури, є необґрунтованими. 
Положення пп. 1, 3, 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII на спірні правовідносини не поширюється.
Законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення перевірено у межах доводів апеляційної скарги і підстав для його скасування не встановлено.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 вересня 2021 року - без змін
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 02.08.2022.

Головуючий:                                        Судді: