ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3658/22 Справа № 189/1788/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Степанова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2022 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Максюти Ж.І.
суддів Свистунової О.В., Пищиди М. М.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" Астіона Василя Миколайовича на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження", про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки,- 

В С Т А Н О В И Л А:

       Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Відродження» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування поданого позову позивачка зазначила, що вона являється власником земельної ділянки площею 2,8579 га, кадастровий номер 1224255100:01:001:2401. 01.08.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Відродження» було укладено договір оренди земельної ділянки строком до 31.12.2025 року. Відповідно до умов договору за кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату в грошовій формі у розмірі 5100 грн., орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату. Сплачується орендна плата до 30 грудня поточного року дії договору оренди. Однак, орендар не виконує покладені на нього обов`язки щодо виплати орендної плати, оскільки відповідачем не сплачено позивачу орендну плату за 2020 та 2021 роки, в зв`язку з чим, заборгованість ТОВ «Відродження» перед ОСОБА_1 становить 10200 грн. Позивачка неодноразово зверталася до представників відповідача для отримання орендної плати, однак, їй було відмовлено у видачі орендної плати через відсутність коштів в орендаря. Крім того, систематична несплата орендної плати є підставою для припинення права користування земельною ділянкою. В зв`язку з чим, ОСОБА_1 просить стягнути з ТОВ «Відродження» на її користь оренду плату за користування земельною ділянкою за кадастровим номером 1224255100:01:001:2401 в сумі 10200 грн.; розірвати договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером 1224255100:01:001:2401, укладений 01.08.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Відродження» та припинити інше речове право 16583215 (право оренди земельної ділянки загальною площею 2,8579 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Покровської селищної ради покровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1224255100:01:001:2401) від 23.09.2016 року; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. 
Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2022 року цивільний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки задоволено.
       Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» (місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 17-А, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, код ЄДРПОУ 30699186) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 - заборгованість з виплати орендної плати за користування земельною ділянкою за кадастровим номером 1224255100:01:001:2401, за 2020-2021 роки у розмірі 10200,00 грн. (десять тисяч двісті гривень).
       Розірвано договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером 1224255100:01:001:2401, укладений 01.08.2015 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Відродження» (код ЄДРПОУ 30699186).
       Припинено право оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» (код ЄДРПОУ 30699186, місцезнаходження: 53600, Дніпропетровська область, смт. Покровське, вул. Центральна, 17-А) за договором оренди земельної ділянки площею 2,8579 га, кадастровий номер 1224255100:01:001:2401, укладеного 01.08.2015 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Відродження», номер запису про інше речове право 16583215.
       Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» (код ЄДРПОУ 30699186, місцезнаходження: 53600, Дніпропетровська область, смт. Покровське, вул. Центральна, 17-А) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 1816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 00 коп.).
       В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Відродження», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції під час розгляду справи не прийняв до уваги те, що представником відповідача був наданий відзив на позовну заяву, в якому були надані пояснення, що позивачу неодноразово протягом 2020-2021 року в телефонному режимі пропонували отримати орендну плату в повному обсязі, але позивач відмовлявся. Скаржник зазначає, що договір не містить платіжних реквізитів орендодавця, за якими орендодавець міг би отримати оплату при безготівковій формі розрахунків, тому, має місце прострочення кредитора. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8579 га, яка розташована на території Покровської селищної ради, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №104775 від 25.05.2001 року (а.с.9).
       01.08.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Відродження» було укладено Договір оренди земельної ділянки площею 2,8579 га, кадастровий номер 1224255100:01:001:2401, строком на 10 років (а.с.6-7), який був зареєстрований 23.09.2016 року державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (а.с.10).
       Крім того, 01.08.2015 року між сторонами було складено Акт приймання-передачі земельної ділянки на підставі договору оренди земельної ділянки від 01.08.2015 року, згідно якого орендодавець ОСОБА_1 передала, а орендар ТОВ «Відродження» прийняв в оренду земельну ділянку в розмірі 2,8579 га, кадастровий номер 1224255100:01:001:2401 (а.с.8).
       За умовами договору орендар нараховує орендну плату у грошовій формі в розмірі, що становить 5100,00 гривень. Сплачується орендна плата до 30 листопада кожного року дії договору. 
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано належні та допустимі докази обґрунтованості пред`явлених позовних вимог, оскільки ним доведено факт істотного та систематичного порушення умов спірного договору оренди земельної ділянки.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин між сторонами у справі).
Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.
Відповідно до статті 1 Закону «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Частинами першоютретьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Згідно зі статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
На вимогу однієї із сторін договір відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Положеннями статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.
Статтею 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено правовий висновок щодо підстав для розірвання договору оренди землі з урахуванням пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України: «Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».
Отже, аналіз змісту статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підставу для розірвання договору оренди. При цьому факт несплати орендної плати стосується випадків як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) сформульовано такий правовий висновок: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».
Зазначений підхід до вирішення питання щодо можливості розірвання договору судом з підстави істотності допущеного орендарем порушення договору шляхом систематичної несплати орендної плати є сталим та підтверджується релевантною практикою суду касаційної інстанції. Зокрема, аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 689/1101/18 (провадження № 61-10292св20), від 27 жовтня 2021 року у справі № 573/1833/20 (провадження № 61-7138св21), від 22 листопада 2021 року у справі № 341/609/20 (провадження № 61-10091св 21), від 24 листопада 2021 року у справі № 357/15284/18 (провадження № 61-13518св21), від 08 грудня 2021 року у справі № 357/452/21 (провадження № 61-7721св21).
Суд першої інстанції, розриваючи договір оренди землі, застосував до спірних правовідносин положення частини другої статті 651 ЦК України та дійшов вірного висновку, що підставою для розірвання цього договору є несвоєчасна виплата відповідачем орендної плати позивачу, у визначені договором строки, два роки поспіль, що свідчить про наявність систематичного порушення відповідачем, взятих на себе за договором оренди зобов`язань щодо виплати орендної плати.
Такий висновок зроблено судом з урахування правових позицій Верховного Суду.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що позивачу в телефонному режимі було запропоновано отримати орендну плату за 2020-2021 роки, оскільки пояснення скаржника не підтвердженні належними та допустимими доказами. У зв`язку з цим, в суду відсутні підстави вважати, що відповідач дійсно звертався до позивача з пропозицією отримати орендну плату до моменту подання позовної заяви до суду.
Також. колегія суддів наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими.
Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.
Нормами ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Колегія суддів зазначає, що позивачем доведено істотне систематичне порушення умов спірного договору оренди земельної ділянки та його прав.
Позивач зазначив про наявність заборгованості за оренду земельної ділянки за два роки у загальному розмірі 10 200,00 грн., відповідач у своїй апеляційній скарзі жодним чином не спростував наявність заборгованості та виконання умов договору оренди землі в частині здійснення орендної плати.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.         Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» - залишити без задоволення.
Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2022 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Головуючий суддя Ж.І. Максюта

Судді О.В. Свистунова

М. М. Пищида