КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 362/4831/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1219/2022
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
 26 травня 2022 року                                                                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,
за участю секретаря судового засідання Куркіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Шестакова Юрія Віталійовича в інтересах Васильківської міської ради Обухівського району Київської області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2021 року у складі судді Ковбеля М.М.,
у справі за позовом ОСОБА_2 до Васильківської міської ради Обухівського району Київської області про зобов`язання звільнення з посади, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та внесення запису про звільнення у трудову книжку,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У вересні 2021 року  ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до Васильківської міської ради Обухівського району Київської області про зобов`язання звільнення з посади, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та внесення запису про звільнення у трудову книжку.
 
В обґрунтування позову зазначено, що 05.05.2016 позивачку прийнято на роботу до відповідача на постійне місце роботи на посаду інспектора-паспортиста (реєстратора) місця проживання фізичних осіб Здорівської сільської ради Васильківського району Київської області.
 
Зазначила, що виконувала свої обов`язки до 01.03.2021, а далі мала бути звільнена з посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, проте на момент звернення до суду першої інстанції, позивачку звільнено не було, не був виплачений середній заробіток та не проведений запис до трудової книжки.
 
Крім того вказала, що 18.03.2021 позивачка звернулась до Васильківського міського голови щодо звільнення її з займаної посади, проте в той же день позивачкою було отримано попередження про звільнення у зв`язку з реорганізацією Здорівської сільської ради шляхом приєднання до Васильківської міської ради. 
 
23.06.2021 позивача повідомлено про те, що у виконавчого комітету Васильківської міської ради відсутні підстави для виплати заробітної плати та внесення записів до трудової книжки, оскільки старостою села Здорівка не було передано до Васильківської міської ради трудової книжки та особову справу позивачки.
 
Зауважувала, що відповідач є правонаступником Здорівської сільської ради Обухівського району Київської області згідно п. 1 рішення Васильківської міської ради Київської області від 24.12.2020, а тому саме відповідач мав визначити порядок вивільнення працівників та провести юридичний супровід та контроль. 
 
Враховуючи неможливість звільнення з посади для подальшого працевлаштування, позивачка просила зобов`язати Васильківську міську раду Обухівського району Київської області звільнити її з посади інспектора-паспортиста (реєстратора) місця проживання фізичних осіб Здорівської сільської ради Васильківського району Київської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України із внесенням відповідного запису до її трудової книжки та стягнути з Васильківської міської ради Обухівського району Київської області середній заробіток з січня 2021 по час фактичного звільнення із розрахунку 3 853 грн 98 коп. середнього заробітку в місяць.
 
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2021 позовні вимоги ОСОБА_2 до Васильківської міської ради Обухівського району Київської області про зобов`язання звільнення з посади, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та внесення запису про звільнення у трудову книжку задоволено повністю.
 
Зобов`язано Васильківську міську раду Обухівського району Київської області звільнити ОСОБА_2 із посади інспектора - паспортиста (реєстратора) місця проживання фізичних осіб Здорівської сільської ради Васильківського району Київської області на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України із внесенням відповідного запису до моєї трудової книжки на підставі ч. 5 ст. 48 КЗпП України та стягнуто з відповідача на користь позивачки середній заробіток із січня 2021 року по час фактичного звільнення із розрахунку - 3853 грн 98 коп. середнього заробітку в місяць.
 
Не погодившись із вищевказаним рішенням, Шестаков Ю.В. звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2021 у зв`язку з його постановленням з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. 
 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального права, а саме застосовано положення ст.ст. 526, 634, 1054 ЦК України, хоча спірні правовідносини, на думку представника відповідача є трудовими, а тому дані статті не врегульовують правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці, а тому положення даних статей не можуть бути застосовані під час вирішення даного спору.
 
Також порушено й норми процесуального, оскільки під час постановлення рішення суд керувався ст.ст. 280-282 ЦПК України, які регулюють проведення заочного розгляду справи, хоча ухвалою від 13.09.2021 вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, а також матеріали справи містять відзив на позовну заяву, що виключає заочний розгляд справи.
 
Зазначено,  що правонаступництво у трудових відносинах вважається продовженим у разі зміни підприємства, установи, організації тощо, водночас, керівництвом Здорівської сільської ради не було письмово або в електронному вигляді попереджено проінформовано своїх працівників та виборний орган профспілкової організації про дату та причини правонаступництва та інші наслідки такого правонаступництва, які впливатимуть на права таких працівників.
 
Вказано, що згідно ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» до повноважень Васильківської міської ради не відноситься питання щодо звільнення позивачки з займаної посади, виплату їй заробітку за вимушений прогул та внесення записів до її трудової книжки.
 
Крім того звернув увагу на неналежність відповідача у даній справі, оскільки посада, яку обіймала позивачка є виборною в розумінні ст. 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а отже належним відповідачем в даній справі має бути міський голова, оскільки останній є посадовою особою, який видає відповідні розпорядження про прийняття та звільнення працівників з роботи. 
 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином (а.с. 61-62), тому колегія суддів  відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у його відсутність.
 
Колегія суддів, заслухавши ОСОБА_2 , яка просила залишити апеляційну  скаргу відповідача без задоволення, вивчивши матеріали справи,  вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.
 
Ухвалюючи судове рішення про задоволення заявленого по справі ОСОБА_2 позову, районний суд виходив з підстав його доведеності.
 
Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду, вважає їх законними й обґрунтованими. Як убачається з матеріалів справи на підставі розпорядження Здорівської сільської ради Васильківського (нині Обухівського) району Київської області №23 від 05.05.2016, ОСОБА_2 прийнято на роботу на посаду інспектора-паспортиста (реєстратор) місця проживання фізичних осіб Здорівської сільської ради.
 
Встановлено, що постановою КМ України від 12.06.2020 № 715-р Здорівська  сільська рада Обухівського району Київської області увійшла до складу  Васильківської міської ради (Васильківської міської територіальної громади).
 
Відносини, що виникають у процесі добровільного об`єднання територіальних громад сіл, селищ, міст, урегульовані Законом України від 05 лютого 2015 року № 157-VIII «Про добровільне об`єднання територіальних громад».
 
Положеннями цього Закону передбачено, що об`єднана територіальна громада вважається утвореною за цим Законом з дня набрання чинності рішеннями всіх рад, що прийняли рішення про добровільне об`єднання територіальних громад, або з моменту набрання чинності рішенням про підтримку добровільного об`єднання територіальних громад на місцевому референдумі та за умови відповідності таких рішень висновку, передбаченому частиною четвертою статті 7 цього Закону.
 
Об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.
 
З дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою, у порядку, визначеному цим Законом, здійснюється реорганізація відповідних юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, та розміщених поза адміністративним центром об`єднаної територіальної громади, шляхом їх приєднання до юридичної особи - сільської, селищної, міської ради, розміщеної в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади. Після завершення реорганізації відповідні юридичні особи - сільські, селищні, міські ради припиняються у порядку, визначеному цим Законом.
 
Юридична особа - сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків всіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою (частини перша, третя та четверта статті 8 цього Закону).
 
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад»  повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, завершуються в день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою.
 
Згідно п. п.6-1 розділу V "Прикінцевих та перехідних положень" до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"  у день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною територіальною громадою, територія якої затверджена Кабінетом Міністрів України (далі - сформована територіальна громада), припиняються повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, територія яких включена до території сформованої територіальної громади (далі - розформовані територіальні громади.
 
Відповідно до справи, 01.12.2020 року відбулася перша сесія новообраної Васильківської міської ради восьмого скликання, отже, цього дня міська рада набула повноважень юридичної особи  та правонаступником прав та обов`язків Здорівської сільської ради.
 
Встановлено, що на підставі рішення третьої позачергової сесії восьмого скликання Васильківської міської ради Київської області від 24 грудня 2020 року "Про реорганізацію Здорівської сільської ради Обухівського району Київської області шляхом її приєднання до Васильківської міської ради Обухівського району Київської області", Васильківська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Здорівської сільської ради.
 
Отже, з 01.12.2021 повноваження Здорівської сільської ради та Здорівського сільського голови припинилися, а Васильківська міська рада набула повноважень юридичної особи  та стала правонаступником прав та обов`язків зазначеної сільської ради. 
 
Матеріалами справи доведено, що до вирішення питання реорганізації й приєднання Здорівської сільської ради до Васильківської міської ради,  питання  припинення з   ОСОБА_2 трудових відносин, Здорівською сільською радою  не розглядалося.
 
Встановлено, що 18.03.2021 позивачці відповідальним працівником Васильківської міської ради було вручено попередження, в якому зазначено, що на підставі Закону України від 17.11.2020 № 1009-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій», у зв`язку з прийняттям 24.12.2020 року Васильківською міською радою рішення № 02-03п/ч-VІІІ «Про припинення сільських рад в результаті реорганізації шляхом приєднання» повідомлено позивача, що посада, яку вона обіймає, підлягає скороченню. Також, що 24.12.2020 року Васильківською міською радою прийнято рішення № 07-03п/ч-VІІІ «Про реорганізацію Здорівської сільської ради Обухівського району Київської області шляхом її приєднання до Васильківської міської ради Обухівського району Київської області». У Васильківській міській раді відсутні посади, які б могли бути запропоновані позивачу для подальшого працевлаштування, та повідомлено про наступне вивільнення згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку із реорганізацією), з наданням вихідної допомоги у відповідності до ст. 44 КЗпП України (у розмірі не менше середнього місячного заробітку) та дотриманням строку попередження, передбаченого п.1 ст. 49-2 КЗпП України.
 
Між тим, листом Васильківської міської ради Київської області від 23.06.2021року позивача повідомлено про відсутність підстав видання наказу про припинення з нею трудових відносин, а  направлення радою попередження про  наступне вивільнення  мало на меті спонування колишнього керівника Здорівської сільської ради здійснити дії щодо захисту порушених трудових прав (а.с.13,13).
 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Згідно зі статтею 2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
 
Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 КЗпП України).
 
Відповідно до ч. 3 ст. 36 КЗпП України в разі реорганізації дія трудових договорів працівників таких юридичних осіб, продовжується в рамках структури юридичної особи, до складу якої включено юридичну особу в якій вони працювали.
 
Відповідно до приписів пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
 
Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
 
Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
 
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
 
Враховуючи порушення права позивачки на припинення трудового договору, обраний нею спосіб захисту направлений на відновлення її  трудових прав, гарантованих Конституцією України.
 
Отже,  матеріалами справи доведено факт реорганізації Здорівської сільської ради Обухівського району Київської області шляхом  приєднання до Васильківської міської ради, дійсно мало місце скорочення штату працівників, судом було встановлено, що відповідачем не було додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
 
Доводи апеляційної скарги про те, що   позивачка  перебувала у трудових відносинах з Здорівською сільською радою, яка і повинна була  вчиняти дії, пов`язані з їх припиненням,  колегія суддів визнає необґрунтованими, безпідставними, остільки з урахуванням положень діючого законодавства  та обставин справи Васильківська міська рада  з  01.12.2020 набула повноважень правонаступника прав та обов`язків  зазначеної сільської ради, а тому і зобов`язана вчинити дії, пов`язані з припиненням трудових відносин з ОСОБА_2 .
 
Згідно з частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.
 
Елементом принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. Bulgaria», заява № 1365/07, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)).
 
Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції Україниправо на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. 
 
Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.
 
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
 
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання(статті 76, 80 ЦПК України).
 
Повно та всебічно розглянувши справу, надавши доводам учасників справи правову оцінку, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, районний           суд  дійшов обґрунтованого  висновку про  наявність правових підстав до задоволення позову.
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи викладене, доводи  апеляційної скарги не спростовують висновки суду з огляду на відсутність правових підстав до їх задоволення, колегія суддів дійшла висновку про відхилення поданої по справі апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу Шестакова Юрія Віталійовича в інтересах Васильківської міської ради Обухівського району Київської області залишити без задоволення.
 
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.   
 
Повний текст постанови складено 02 червня 2022 року. 

Суддя-доповідач: 

Судді: