ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року	Львів	Справа № 602/331/21 пров. № А/857/5328/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Матковської З.М., Улицького В.З., 
за участю секретаря                    Пославського Д.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області  від 07 лютого 2022 року (ухвалене головуючим – суддею Радосюк А.В. о 09 год. 23 хв. у м. Ланівці, повне судове рішення складено 11 лютого 2022 року) у справі № 602/331/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лановецької міської ради Тернопільської області   про скасування постанови,
                                                        ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просила скасувати постанову № 09 від 19.03.2021 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лановецької міської ради Кременецькогорайону Тернопільськоїобласті про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладення штрафу в розмірі 595 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що 19.03.2021 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Лановецької міської ради була винесена постанова № 09 про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 595 грн, у зв`язку з не укладенням договору на вивезення твердих побутових відходів. Позивач з даною постановою не згідна, оскільки вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства, є неправомірною. Оскільки, адмінкомісією при розгляді адміністративної справи не встановлено правове відношення особи, що притягується до адміністративної відповідальності щодо житлового будинку чи земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 07.02.2022 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що факт не укладення позивачем договору на вивіз побутових відходів підтверджується матеріалами справи.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов повністю.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що відповідачем не встановлено чи вона є власником/балансоутримувачем житлового будинку/земельної ділянки, що в свою чергу вказує на відсутність складу правопорушення. Крім цього вказує, що відповідачем пропущено строки розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що рішенням Лановецької міської ради Тернопільської області від 03.11.2016 № 430 затверджено Правила благоустрою на території Лановецької міської ради.
Позивач є фізичною особою, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 в житловому будинку.
19.03.2021 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Лановецької міської ради винесена постанова № 09 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 595 грн.за скоєння правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП. Постанова мотивована тим, що позивач не уклала договір на вивіз твердих побутових відходів чим порушила п. 3 розділу 5 Правил благоустрою на території Лановецької міської ради.
Згідно витягу з протоколу № 5 засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лановецької міської ради від 19.03.2021 р вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення позивач була відсутня, проте від неї надійшло клопотання про розгляд справи без її участі та про те, що вини у скоєному ОСОБА_1 не визнає, про обов`язок укласти договір на вивіз твердих відходів не знала, зобов`язалась укласти договір в майбутньому.
Підставою для винесення вказаної постанови є протокол про адміністративне правопорушення від 26.02.2021 серії ВАБ № 058378, складений ДОП Відділення поліції №2 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області
Корнійчук Б., у якому вказано, що ОСОБА_1 порушила п. 3 розділу 5 Правил благоустрою на території Лановецької міської ради, а саме не уклала договір на твердих побутових відходів. У протоколі про адміністративне правопорушення наявний запис про те, що ОСОБА_1 відмовилась від підпису та пояснень у протоколі в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Позивач вважаючи оскаржувану постанову незаконною, звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.
Відповідно до ст. 218 КУпАП  адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частинами першою - п`ятою статті 152-1, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, статтями 156-1, 156-2, 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 186-1, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій заселених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення га озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових га екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.
Згідно із ч. 1 ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» фізичні та юридичні особи у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані дотримуватися правил благоустрою територій населених пунктів, не порушуючи права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів.
Згідно із частинами 1, 2 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.
Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).
Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.
Аналіз зазначених правових норм вказує на те, що адміністративні комісії при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад уповноважені притягувати до адміністративної відповідальності осіб за вчинення ними визначених законом адміністративних правопорушень у сфері благоустрою, зокрема за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.
З оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є порушення п. 3 розділу 5 Правил благоустрою на території Лановецької міської ради, затверджених рішенням Лановецької міської ради від 03.11.2016 № 430.
Відповідно п. 3 розділу 5 Правил благоустрою на території Лановецької міської ради передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок в обов`язковому порядку зобов`язані укладати договори на вивезення твердих побутових відходів з особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів.
Статтею 1 Закону України «Про відходи» визначено, що послуги з вивезення побутових відходів - збирання, зберігання та перевезення побутових відходів, що здійснюються у населеному пункті згідно з правилами благоустрою, затвердженими органами місцевого самоврядування; побутові відходи - відходи, що утворюються в процесі життя і діяльності людини в житлових та нежитлових будинках (тверді, великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім відходів, пов`язаних з виробничою діяльністю підприємств) і не використовуються за місцем їх накопичення; послуги з вивезення побутових відходів - збирання, зберігання та перевезення побутових відходів, що здійснюються у населеному пункті згідно з правилами благоустрою, затвердженими органом місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 17 ч. 4 Закону України «Про відходи» суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів на певній території, на якій знаходиться об`єкт утворення відходів.
Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинної на момент виникнення спірних відносин), споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законом порядку.
Механізм надання суб`єктами господарювання незалежно від форми їх власності послуг з поводження з побутовими відходами у містах, селищах і селах визначено Правилами надання послуг з поводження з побутовими відходами (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 № 1070 із змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.03.2019 № 318 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України».
Згідно п.3 Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами №1070, договір про надання послуг укладається між споживачем та виконавцем послуг з вивезення побутових відходів відповідно до Типового договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами.
Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальної послуги) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).
У відповідності до Типового договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, послуги з вивезення твердих відходів надаються за контейнерною або безконтейнерною схемою.
Відповідно ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Системний аналіз викладених вище правових норм свідчить, що укладення договору на вивіз твердих побутових відходів є обов`язком споживача, а не його правом, а відмова споживача від укладення такого договору є порушенням правил благоустрою територій населених пунктів.
Таким чином, факт не укладення позивачем договору на вивіз твердих побутових відходів підтверджується матеріалами справи, що є порушенням п. 3 розділу 5 Правил благоустрою на території Лановецької міської ради.
Щодо доводів позивача про те, що відповідачем не встановлено чи вона є власником/балансоутримувачем житлового будинку/земельної ділянки, що в свою чергу вказує на відсутність складу правопорушення, то колегія суддів вважає, що такі спростовуються копією паспорта, де підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Щодо доводів ОСОБА_1 , що відповідачем пропущено строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, то суд вважає за потрібне зазначити таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Як слідує з матеріалів справи, що матеріали адміністративної справи відповідачем отримано 10.03.2021 та зареєстровано ВХ№ 608/03-10, а розгляд справи здійснено 19.03.2021, тобто в строки встановлені ч. 1 ст. 277 КУпАП. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -
                                                      ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Лановецького районного суду Тернопільської області  від 07 лютого 2022 року у справі № 602/331/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	В. З. Улицький  	
Повне судове рішення складено 10 травня 2022 року