П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
07 липня 2022 року
м. Київ
Справа № 160/2743/21
Провадження № 11-432заі21
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Золотнікова О. С.,
суддів Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Катеринчук Л. Й., Князєва В. С., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Ткачука О. С., Штелик С. П. 
розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Верховної Ради України (далі - ВРУ) на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року (судді Берназюк Я. О., Бучик А. Ю., Желєзний І. В., Рибачук А. І., Стеценко С. Г.) у справі № 160/2743/21 за позовом ОСОБА_1 до ВРУ про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.       У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ВРУ, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 18 серпня 2021 року просив:
1) визнати протиправною бездіяльність ВРУ під час перевірки та розгляду звернення позивача від 20 січня 2021 року, яка полягала: 
- у невиконанні законного зобов`язання згідно зі статтею 19 Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР) на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу. Результатом такої протиправної бездіяльності стало протиправне обмеження законних прав ОСОБА_1 згідно зі статтею 18 Закону № 393/96-ВР бути присутнім під час розгляду його скарги та особисто викладати аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; 
- у непроведенні об`єктивної та всебічної перевірки звернення ОСОБА_1 від 20 січня 2021 року, зареєстрованого 25 січня 2021 року за № 1254М-3-01.2021/17999, що суперечить вимогам статті 19 Закону № 393/96-ВР щодо обов`язку проводити перевірку звернення об`єктивно та всебічно;
2) зобов`язати ВРУ провести об`єктивну та всебічну перевірку звернення ОСОБА_1 від 20 січня 2021 року та здійснити реалізацію заявлених позивачем законних прав, гарантованих статтею 18 Закону № 393/96-ВР, а саме: права особисто викладати аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, брати участь у перевірці поданої скарги та права бути присутнім при розгляді скарги, зокрема, шляхом запрошення ОСОБА_1 на засідання відповідного органу, що розглядатиме його скаргу, або в інший спосіб, який забезпечить реалізацію заявлених ОСОБА_1 законних прав.
2.       Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 27 квітня 2021 року адміністративну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 передав на розгляд Верховного Суду на підставі статей 22, 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
3.       Позов мотивовано тим, що 20 січня 2021 року позивач скерував звернення (скаргу) до Голови ВРУ з приводу протиправних, на його думку, дій, бездіяльності та рішення Уповноваженого Верховної Ради Україниз прав людини (далі - Уповноважений) та представників Уповноваженого. У вказаному зверненні  ОСОБА_1  просив реалізувати його права згідно зі статтею 18 Закону № 393/96-ВР, а саме: громадянин під час розгляду заяви (скарги) має право особисто викладати аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, брати участь у перевірці поданої заяви чи скарги, бути присутнім при розгляді заяви чи скарги. Проте відповідач, на переконання  ОСОБА_1 , умисно обмежив його участь у розгляді звернення від 20 січня 2021 року з метою необ`єктивної його перевірки та розгляду, чим позбавив позивача зазначених вище прав.
4.       ОСОБА_1 також зазначив, що відповідач не провів належним чином перевірку та не здійснив розгляд жодного з питань, які було поставлено в зверненні позивача від 20 січня 2021 року, а у відповідь надав довідку формального змісту, яка не містить результатів перевірки та розгляду звернення. При цьому посилання у відповіді ВРУ від 04 лютого 2021 року № 04-25/17-32537 на його звернення про те, що відповідач не є органом, до якого оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність Уповноваженого, нічим не обґрунтована з огляду на положення статті 22 Закону України від 04 квітня 1995 року № 116/95-ВР «Про комітети Верховної Ради України» (далі - Закон № 116/95-ВР).
5.       У додаткових поясненнях позивач просив урахувати висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені в постановах від 24 грудня 2019 року у справі № 823/59/17, від 22 квітня 2020 року у справі № 826/13116/16 та від 02 липня 2020 року у справі № 361/4237/17.
6.       ОСОБА_1 також просив звернути увагу на висновки Верховного Суду щодо застосування норм статті 19 Закону № 393/96-ВР, викладені в постановах від 31 січня 2019 року у справі № 826/12287/16 та від 19 серпня 2021 року у справі № 464/7343/17 стосовно меж здійснення органами публічної влади своїх повноважень.
Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції
7.       Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 06 вересня 2021 року адміністративний позов  ОСОБА_1 задовольнив частково: визнав протиправною бездіяльність ВРУ стосовно перевірки та розгляду його звернення від 20 січня 2021 року № 1254М-3-01.2021/17999; зобов`язав відповідача повторно розглянути вказане звернення відповідно до вимог Конституції України та Закону № 393/96-ВР з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цього рішення. В іншій частині позову відмовив.
8.       Судове рішення мотивовано тим, що:
- право громадянина особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги, забезпечується обов`язком на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
- відповідач не виконав покладений на нього обов`язок щодо запрошення позивача на розгляд та вирішення його скарги від 20 січня 2021 року в його присутності, чим порушив права позивача, передбачені статтею 18 Закону № 393/96-ВР, зокрема: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; 
- відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність відмови позивачу в реалізації його права бути присутнім під час розгляду його звернення від 20 січня 2021 року;
- у листі відповідача від 04 лютого 2021 року № 04-25/17-32537 не міститься жодного обґрунтування щодо відмови позивачу бути присутнім при розгляді його скарги. Водночас відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 КАС України суб`єкти владних повноважень повинні приймати рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
- ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною бездіяльності ВРУ стосовно перевірки та розгляду звернення ОСОБА_1  від 20 січня 2021 року № 1254М-3-01.2021/17999 та зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення позивача відповідно до вимог Конституції України та Закону № 393/96-ВР з урахуванням висновків цього рішення.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду також указав, що надання на цьому етапі оцінки судом змісту відповіді ВРУ, викладеної в листі від 04 лютого 2021 року № 04-25/17-32537, ураховуючи визначення такого способу захисту порушеного права позивачем, як зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення  ОСОБА_1 від 20 січня 2021 року, може негативно вплинути на реалізацію суб`єктивного права позивача, передбаченого статтею 18 Закону № 393/96-ВР, а саме: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви. Отже, в задоволенні позову в частині визнання протиправною бездіяльності ВРУ під час перевірки та розгляду звернення  ОСОБА_1  від 20 січня 2021 року, яка полягає у непроведенні об`єктивної та всебічної перевірки звернення позивача від 20 січня 2021 року, слід відмовити.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог
9.       Не погодившись із таким судовим рішенням, ВРУ подала апеляційну скаргу, на обґрунтування якої зазначила, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.
10.  На думку скаржника, суд не врахував суттєві обставини справи, доводи відповідача та правову позицію, викладену у відзиві від 07 червня 2021 року № 30/6-2021/ НОМЕР_1 , в доповненні до відзиву від 10 серпня 2021 року № 30/9-2021/ НОМЕР_2 і в наданих представником відповідача усних поясненнях у судовому засіданні, неповно з`ясував обставини цієї справи, які мають значення для оцінки фактів і правильного прийняття рішення, не навів обґрунтованих висновків щодо відхилення доводів (фактів) відповідача, порушив принципи адміністративного судочинства, визначені положеннями статті 2 КАС України, що призвело до неправильного вирішення цієї справи.
11.  ВРУ вважає, що відповідь від 04 лютого 2021 року № 06-25/17-32537 за підписом голови Комітету з питань прав людини, деокупації та реінтеграції тимчасово окупованих територій у Донецькій, Луганській областях та Автономної Республіки Крим, міста Севастополя, національних меншин і міжнаціональних відносин (далі - Комітет) з роз`ясненням щодо порушених позивачем питань у його зверненні від 20 січня 2021 року свідчить про розгляд такого звернення в розумінні Закону № 393/96-ВР, оскільки його розгляд (як результат діяльності суб`єкта, якому адресовані звернення) відповідає статті 15 цього Закону. 
12.  На підставі викладеного ВРУ просить скасувати рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову  ОСОБА_1 у повному обсязі.
13.  Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржено.
Позиція інших учасників справи
14.  На момент розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу ВРУ від  ОСОБА_1 до Великої Палати Верховного Суду не надійшло.
15.  19 листопада 2021 року до Великої Палати Верховного Суду надійшло клопотання  ОСОБА_1 про долучення доказів та доводів у справі, у якому позивач зазначив, що вважає, що суд першої інстанції під час розгляду та ухвалення рішення дотримався принципу верховенства права, діяв відповідно до вимог процесуального та матеріального права.
16.   ОСОБА_1 також зазначив, що після ухвалення судом першої інстанції рішення в цій справі відповідач почав запрошувати громадян на розгляд їх звернень, що підтверджується листом відповідача від 10 вересня 2021 року № 04-25/17-2021/282600, тобто ВРУ має і засоби, і можливість запрошувати громадян для участі в розгляді заяв чи скарг, а доводи апеляційної скарги є спробою уникнути справедливого судового рішення.
Рух апеляційної скарги
17.  Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 02 листопада 2021 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ВРУ на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року, а ухвалою від 15 листопада 2021 року призначила справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників на підставі пункту 1 частини першої та частини третьої статті 311 КАС України, оскільки у справі відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, а також ураховуючи те, що характер спірних правовідносин не вимагає участі сторін.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції
18.  25 січня 2021 року на ім`я Голови ВРУ надійшла скарга  ОСОБА_1 від 20 січня 2021 року на протиправні дії, бездіяльність та рішення Уповноваженого та представників Уповноваженого. Вказану скаргу зареєстровано в Апараті ВРУ за № 1254М-3-01.2021/17999 та передано для розгляду до Комітету.
19.  Зі змісту вказаної скарги вбачається, що, на думку позивача, Уповноважений порушує вимоги Конституції та законів України.
20.  На підставі цієї скарги позивач просив: всебічно та об`єктивно провести перевірку по суті звернення (пункт 1); у випадку скерування його звернення до іншого органу для розгляду надіслати йому повідомлення на електронну пошту (пункт 2); на підставі статті 18 Закону № 393/96-ВР надати можливість особисто викладати аргументи особі, яка буде розглядати скаргу, та розглянути скаргу в його присутності, про що повідомити його завчасно на електронну адресу (пункти 3, 5, 7); поновити його права, а також указати, які його права є поновленими (пункт 4); дослідити факти порушення Уповноваженим присяги (пункт 6); повідомити його в письмовому вигляді про результати розгляду звернення та про прийняті рішення, а відповідь надіслати на електронну адресу (пункт 8).
21.  Листом від 04 лютого 2021 року № 04-25/17-32537 Комітет повідомив  ОСОБА_1 , що листами Комітету від 16 січня 2020 року № 04-25/17-80(10914), від 14 квітня 2020 року № 04-25/17-445(67968) та від 27 травня 2020 року № 04-25/17-492(73592) йому надавалися відповіді та роз`яснення щодо порядку оскарження дій чи бездіяльності Уповноваженого. Також зазначено, що Комітет не є органом, до якого оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність Уповноваженого. Крім того, позивачу надано роз`яснення щодо статусу Уповноваженого та порядку його звільнення з посади.
22.  Не погодившись із діями відповідача щодо розгляду його скарги від 20 січня 2021 року, позивач звернувся до суду із цим позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
23.  Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
24.  За змістом статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
25.  Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон № 393/96-ВР. Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
26.  На підставі частин першої та четвертої статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
27.  Частиною першою статті 5 Закону № 393/96-ВР передбачено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
28.  Статтею 15 цього Закону визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
29.  Таким чином, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади та посадових і службових осіб цих органів, які зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
30.  Як установив суд першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 20 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Голови ВРУ зі скаргою на протиправні дії, бездіяльність та рішення Уповноваженого та його представників, яку зареєстровано в Апараті ВРУ 25 січня 2021 року за № 1254М-3-01.2021/17999 та передано для розгляду до Комітету, у якій позивач просив: всебічно та об`єктивно провести перевірку по суті звернення; у випадку скерування його звернення до іншого органу для розгляду надіслати йому повідомлення на електронну пошту; на підставі статті 18 Закону № 393/96-ВР надати можливість особисто викладати аргументи особі, яка буде розглядати скаргу, та розглянути скаргу в його присутності, про що повідомити його завчасно на електронну адресу; поновити його права, а також указати, які його права є поновленими; дослідити факти порушення Уповноваженим присяги; повідомити його в письмовому вигляді про результати розгляду звернення та про прийняті рішення, а відповідь надіслати на електронну адресу.
31.  Суд першої інстанції також установив, що листом від 04 лютого 2021 року № 04-25/17-32537 Комітет повідомив  ОСОБА_1 , що листами Комітету від 16 січня 2020 року № 04-25/17-80(10914), від 14 квітня 2020 року № 04-25/17-445(67968) та від 27 травня 2020 року № 04-25/17-492(73592) позивачу надавалися відповіді та роз`яснення щодо порядку оскарження дій чи бездіяльності Уповноваженого. Крім того, у листі вказано, що Комітет не є органом, до якого оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність Уповноваженого. Позивачу надано роз`яснення щодо статусу Уповноваженого та порядку його звільнення з посади. 
32.  Не погодившись із діями відповідача щодо розгляду його скарги від 20 січня 2021 року, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності ВРУ щодо незапрошення його на засідання відповідного органу, що розглядав його скаргу, та непроведення об`єктивної й всебічної перевірки його звернення, а також зобов`язання відповідача провести об`єктивну та всебічну перевірку звернення ОСОБА_1 від 20 січня 2021 року та здійснити реалізацію заявлених позивачем законних прав, гарантованих статтею 18 Закону № 393/96-ВР, а саме: права особисто викладати аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, брати участь у перевірці поданої скарги та права бути присутнім при розгляді скарги, зокрема, шляхом запрошення ОСОБА_1 на засідання відповідного органу, що розглядатиме його скаргу, або в інший спосіб, який забезпечить реалізацію заявлених законних прав.
33.  Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
34.  Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
35.  Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
36.  Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).
37.  На підставі частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
38.  Отже, наведеними нормами процесуального закону передбачено справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою саме ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Перевіряючи при цьому правомірність оскаржуваного у справі рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, адміністративний суд перевіряє, серед іншого, чи не порушено право особи на участь у процесі прийняття рішення.
39.  Надавши позивачу відповідь листом від 04 лютого 2021 року № 04-25/17-32537, Комітет фактично повідомив  ОСОБА_1 про розгляд його звернення від 20 січня 2021 року, а тому належним способом захисту порушеного, на думку позивача, права є не оскарження окремих дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень під час розгляду звернення (у цьому випадку незапрошення позивача на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; непроведення об`єктивної та всебічної перевірки звернення), а оскарження рішення цього суб`єкта владних повноважень, прийнятого за результатами розгляду звернення (скарги). 
40.  Після прийняття рішення суб`єктом владних повноважень за результатами розгляду звернення неправомірність окремих дій чи бездіяльності цього суб`єкта владних повноважень під час розгляду звернення не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправним рішення, прийнятого за наслідками розгляду звернення. 
41.  При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час розгляду звернення, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на обґрунтованість і законність прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення за результатами розгляду звернення. 
42.  Виходячи з наведеного Велика Палата Верховного Суду вважає помилковим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення заявлених у справі позовних вимог, оскільки такий спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
43.  Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
44.  З огляду на те, що дії / бездіяльність ВРУ в цій справі не можуть бути предметом судового оскарження окремо від рішення відповідача, прийнятого за результатами розгляду звернення (скарги)  ОСОБА_1 , рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року підлягає скасуванню із закриттям провадження в цій справі.
45.  При цьому поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
46.  Відповідно до пункту 3 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково.
47.  За правилами частини першої статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
48.  Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, суд при вирішенні справи порушив норми процесуального права, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року із закриттям провадження в цій справі.
Керуючись статтями 266, 308, 311, 315, 319, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу Верховної Ради України задовольнити частково.
2. Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року скасувати, а провадження у справі закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                              О. С. Золотніков
Судді:                                    В. В. Британчук                                                 К. М. Пільков
                                              Ю. Л. Власов                                                       О. Б. Прокопенко
                                              І. В. Григор`єва                                                  Л. І. Рогач
                                              М. І. Гриців                                                         О. М. Ситнік
                                              Д. А. Гудима                                                       В. М. Сімоненко
                                              Ж. М. Єленіна                                                      І. В. Ткач
                                              Л. Й. Катеринчук                                                О. С. Ткачук
                                              В. С. Князєв                                                        С. П. Штелик