ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року  
м. Черкаси   
  		
справа № 698/314/22 провадження № 22-ц/821/970/22 категорія на ухвалу    		

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Бородійчука В.Г.,
суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

заявник:  ОСОБА_1 
боржник:  ОСОБА_2 
представник боржника – адвокат Полежака Володимир Федорович

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Полежаки Володимира Федоровича на ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 09 червня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання наказу про стягнення аліментів на утримання дітей таким, що не підлягає виконанню. 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

11 травня 2022 року Катеринопільським районним судом Черкаської області за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей до досягнення повноліття видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі Ѕ частини всіх доходів але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 квітня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття та стягнення на користь держави судового збору у розмірі 248 грн. 10 коп. 
07 червня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про визнання наказу про стягнення аліментів на утримання дітей від 11 травня 2022 року таким, що не підлягає виконанню. 

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 09 червня 2022 року заяву ОСОБА_2 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повернуто заявнику.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Суд визнав, що заява подана ОСОБА_2 є заявою про скасування судового наказу, оскільки вона є неналежно оформленою, тому повернув її заявнику.         

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 в особі свого представника – адвоката Полежаки В.Ф. оскаржив її в установленому порядку до суду апеляційної інстанції.
В апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою заяву про визнання наказу таким, що не підлягає скасуванню задовольнити.
Визнати наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей до досягнення повноліття в розмірі Ѕ частини всіх доходів але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 квітня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття та стягнення на користь держави судового збору в розмірі 248 грн. 10 коп., виданий Катеринопільським районним судом Черкаської області таким, що не підлягає виконанню. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що завниця ОСОБА_1 при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу зазначила, що вона проживає з дітьми та вони знаходяться на повному її утримання, однак не надала жодного підтверджуючого доказу в підтвердження даних обставин.
Зазначено, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково за змістом статті 432 ЦПК України не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Звертаючись до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_2 посилався на обставини, визначені ст.ст. 173, 432 ЦПК України в зв`язку з відсутністю зобов`язання боржника сплачувати аліменти.
Постановляючи оскаржувану ухвалу як підставу повернення заяви, суд послався на ч. 6 ст. 170 ЦПК України, що заява неналежно оформлена, однак такий висновок суду не відповідає обставинам по справі, є помилковим та підлягає скасуванню. 

Відзив на апеляційну скаргу не надходив 

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що 11 травня 2022 року Катеринопільським районним судом Черкаської області у справі № 698/314/22 було винесено судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в розмірі Ѕ частини всіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29 квітня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття та стягнення на користь держави судового збору у розмірі 248 грн. 10 коп.
Визнаючи заяву неподаною, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що за своїм змістом вказана заява є заявою про скасування судового наказу є неналежно оформленою та з цих підстав повернув її заявнику.
Крім того, вказав, що відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України в разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу. 
Згідно з частиною 3 статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Згідно вимог ст. 161 цього Кодексу судовий наказ може бути видано, крім іншого, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину – однієї чверті, на двох дітей – однієї третини, на трьох дітей і більше – половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Судовий наказ є виконавчим документом (ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження).
Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звернутися до суду в інтересах інших осіб (ч.2 ст. 160 ЦПК України).
На підставі статті 181 СК України право вимоги про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину належить тому із батьків, з ким безпосередньо проживає дитина.
Видача судового наказу проводиться суддею одноосібно без судового засідання і виклику стягувача та боржника для заслуховування їх пояснень.
ЦПК України не передбачено право боржника як оскаржити судовий наказ в апеляційному порядку, так і подавати заяву про скасування судового наказу в межах статті 170 ЦПК України. 
Якщо боржник не згідний саме з розміром аліментів, які будуть з нього стягуватися, він може подати відповідну позовну заяву про зменшення розміру аліментів, належним чином обґрунтувавши її та надавши суду відповідні докази.
У разі повної незгоди боржника із судовим наказом про стягнення аліментів можливо переглянути відповідне рішення за нововиявленими обставинами або визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню.
Згідно з ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. 
Зі змісту листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 01 липня 2015 року наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
До матеріально-правових підстав відносяться випадки відсутності зобов`язання боржника через його припинення, добровільне виконання боржником обов`язку поза межами виконавчого провадження, зарахуванням зобов`язання за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання зобов`язання.
Процесуальними ж підставами будуть обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа. 
Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення. 
Звертаючись до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню заявник обґрунтовував свої вимоги тим, що діти сторін фактично проживають з батьком і за змістом статті 160 ЦПК України та статті 181 СК України саме йому належить право вимагати сплати аліментів та відповідно відсутній обов`язок сплачувати аліменти. Такі ж доводи приведені і апеляційній скарзі. 
Обгрунтованість таких доводів суд першої інстанції повинен був перевірити під час судового розгляду заяви, встановивши дійсні обставини у справі і те, хто зі сторін мав право на звернення до суд з вимогою про стягнення аліментів. На підставі встановлених обставин, надаючи оцінку наданим сторонами доказам, суд першої інстанції постановляє вмотивований висновок про наявність чи відсутність підстав для задоволення вимог заяви.
Однак, суд першої інстанції належної уваги на дані обставини не звернув та помилково визнав, що подана заява про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню є неналежно оформленою повернувши її заявнику.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, оскільки заява про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню не була предметом розгляду суду першої інстанції і наразі вирішується лише процесуальне питання щодо правильності висновків суду про повернення заяви.
Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження колегії суддів і дають підстави для часткового її задоволення. Ухвала суду першої інстанції підлягає до скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Полежаки Володимира Федоровича задовольнити частково.
Ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 09 червня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_2  про визнання наказу про стягнення аліментів на утримання дітей таким, що не підлягає виконанню скасувати, матеріали справи направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Повний текст постанови виготовлено 31 серпня 2022 року.

Головуючий                                                        В.Г. Бородійчук

Судді                                                                        О.В. Карпенко

                                                                       Л.І. Василенко