Ухвала    
 
09 червня 2022 року
м. Київ
справа № 461/1076/19
провадження № 61-5015 ск22 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 27 травня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,
ВСТАНОВИВ :
Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 27 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду                           від 09 листопада 2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7 289,00 дол. США боргу, що становить в еквіваленті 205 914,00 грн.
Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2021 року відмовлено  ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження на вказані судові рішення з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі.
У червні 2022 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 повторно надійшла  касаційна скарга на судові рішення попередніх інстанцій.
У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
Як вбачається з матеріалів касаційного провадження, Верховним Судом постановлено ухвалу від 23 грудня 2021 року про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1  на ці самі судові рішення - рішення Галицького районного суду міста Львова                  від 27 травня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду                від 09 листопада 2021 року.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенціївправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
Як вбачається з матеріалів касаційного провадження,  ОСОБА_1  скористалася передбаченим законом правом на касаційне оскарження судових рішень у цій справі та є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження, після чого повторно подає касаційну скаргу на ті ж судові рішення, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
Доводи заявника, викладені у касаційній скарзі, зводяться до незгоди з оскаржуваними рішеннями та не є підставою для повторного розгляду касаційної скарги, оскільки не змінюють призначення імперативної норми процесуального права (пункт 3 частини другої статті 394 ЦПК України).
Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ :
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 27 травня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                      О. В. Білоконь
                                                                                                                О. М. Осіян
                                                                                                                Н. Ю. Сакара