Справа № 750/1470/22 	Головуючий у 1 інстанції Григор`єв Р. Г. 	
Провадження № 33/4823/170/22 	  	
Категорія -  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2022 року,

                                      У С Т А Н О В И В :
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , 

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з нього на користь держави 496,20 грн. судового збору.
Судом першої інстанції встановлено, що 09 лютого 2022 року, о 22 год. 44 хв., в м. Чернігові по вул. Гетьмана Полуботка, 40, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ 2115», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився в медичному закладі ЧОПНЛ у лікаря-нарколога та підтверджується висновком лікаря № 200 від 09.02.2022, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР.
Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що на порушення вимог ст. 268 КУпАП, судовий розгляд справи відбувся за його відсутності, без  повідомлення  у встановленому порядку про розгляд.  
Зазначає, що працівниками поліції не було дотримано вимог  п. 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, щодо безперервності  відеозапису. На переконання апелянта позбавили суд можливості перевірити алгоритм дій поліцейського щоодо направлення на проведення огляду водія для виявлення у  нього стану сп`яніння.
Вказує,  в порушення  Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, йому на місці зупинки не було  запропоновано  пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів і не було оформлено направлення  на огляд до закладу охорони здоров`я, а всі процесуальні документи поліцейський оформлював  у медичному закладі.
Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що   після його огляду у медичному закладі цифровий показник  технічного засобу, який використовував лікар, показав 0,2 проміле алкоголю в крові, а тому він підписував всі документи не розуміючи суті справи. 
Оскарживши постанову суду поза строком апеляційного оскарження, просив поновити пропущений процесуальний строк, визнавши причини пропуску поважними.   
Заслухавши пояснення апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Наведені апелянтом доводи щодо підстав для поновлення апеляційного строку є переконливими та з метою забезпечення апеляційного оскарження судового рішення, суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення апеляційного строку.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт  керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п 2.9 ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія проводився у встановленому законом порядку.  
Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно. 
Ці обставини підтверджуються висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 9 лютого 2022 року, за результатами якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з висновками освідування останній погодився. 
Відеозаписами, наданими поліцейськими, встановлено, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , відносно останнього було проведено освідування в медичній установі, де підтверджено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що останнім не заперечувалось. Крім того, з відеозапису вбачається, що зауважень на дії працівників поліції або лікаря він не мав, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, працівниками поліції та лікарем був дотриманий. Тому твердження апелянта про протилежне не є слушними.  
Таким чином суд першої інстанції цим доказам дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. 
Твердження апелянта про неналежно проведений огляд на стан виявлення алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки такий проведений у спосіб та у порядок, визначений ст. 266 КУпАП та вище вказаною Інструкцією, огляд відбувався із дотриманням усіх вимог чинного законодавства, тому результат такого огляду є допустимим  доказом та не викликає у апеляційного суду жодного сумніву. З вказаних підстав висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 09 лютого 2022 року є належним та допустимим доказом. 
Окрім цього, право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду, передбачене пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.
Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що                     ОСОБА_1 висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував. Крім того, у висновку міститься підпис самого ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та заперечень з приводу проведеного огляду.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, адже наведене спростовується тим, що останній погодився пройти огляд у медичному закладі і можливе недотримання процедури огляду не спростовує сам факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та не впливає. 
Доводи апелянта про те, що вказаний відеозапис працівників поліції є не безперервним жодним чином не впливає на встановлення наявності чи відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також на недопустимість вказаного доказу.
Щодо доводів апелянта про порушення його прав у зв`язку  з розглядом справи за його відсутність, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, враховуючи при цьому практику Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, процесуальні права ОСОБА_1 були поновлені апеляційним судом шляхом надання пояснень та доказів через його участь під час апеляційного розгляду.   
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, окрім іншого, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи. 
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого  правопорушення, особи порушника, ступені його вини. 
З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи, як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.
Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження. 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2022 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.      

Суддя	С. О. Акуленко