П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/19313/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Горовенко Анна Василівна  
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   
24 травня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Капустинського М.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Державної митної служби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці Державної митної служби України, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби від 21.09.2020 №UA100000/2020/300226/1.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Позивач  не скористався правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу, що в силу ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає розгляду справи. 
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч.2  ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно з рахунком-фактурою №112218 від 31.08.2020 придбано у юридичної особи - «KJ ENGROS Арs»» легковий автомобіль: марки "Infiniti", модель "QX70", кузов номер - НОМЕР_1 , за ціною 10100 Євро  (а.с.16, 99).
З метою здійснення митного оформлення товару декларантом 18.09.2020 подано митному органу митну декларацію №UA100530/2020/045616, у якій визначено вартість транспортного засобу марки "Infiniti", модель "QX70", 2016 року випуску, в розмірі 10100 Євро (а.с.56).
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №UA100530/2020/045616 митної вартості транспортного засобу та обраного методу її визначення разом з декларацією декларант надав митному органу такі документи: рахунок-фактуру №112218 від 31.08.2020; акт митного огляду №UА205020/2020/209907 від 15.09.2020, складений в зоні діяльності Волинської митниці Держмитслужби; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 09.04.2019; довідку про транспортні витрати від 18.09.2020; інформацію з сайту AUTOproff; рахунок про здійснення платежів третім особам на користь продавця №905 від 28.08.2020; заяву на переказ готівки № 101174 від 11.09.2020;  копію митної декларації країни відправлення 20DК00310023АА6ЕВ5 від 02.09.2020 (а.с. 16, 18, 21, 25, 26, 31, 37).
За результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД №UA100530/2020/045616 та долучених документів встановлено, що за наданим рахунком-фактурою №112218 від 31.08.2020 набуто право власності на товар (транспортний засіб). Згідно із даним документом покупець взяв на себе зобов`язання прийняти транспортний засіб і оплатити ціну придбання. Товар фактично переданий у розпорядження покупця та знаходиться на митній території України.
Разом з тим, декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару, як це передбачено ч.2 ст.53 та ч.1 ст.368 Митного кодексу України.
Зважаючи на вказане, декларанту було повідомлено про необхідність подання до митного органу додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
На вимогу митного органу декларантом надано  додаткові документи, а саме: банківський платіжний документ від 14.09.2020 (а.с. 19).
У подальшому, 21.09.2020 відповідачем прийнято рішення №UA100000/2020/300226/1 про коригування митної вартості товарів, яким збільшено митну вартість ввезеного автомобіля у розмірі 15050 Євро. 
У графі 33 вказаного рішення зазначено, що документи подані для митного оформлення місять розбіжності, не місять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а також відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме: надана до митного оформлення копія митної декларації країни відправлення №20DК00310023АА6ЕВ5 від 02.09.2020 не може  бути взята до уваги, оскільки відправником є особа, яка, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 09.04.2019 не є його власником. Вказані обставини створюють обґрунтовані сумніви щодо права KJ ENGROS ApS відчужувати транспортний засіб та визначати ціну його продажу. Документ, що вказує на юридичний зв`язок цієї особи з транспортним засобом, право розпоряджатися транспортним засобом та визначати ціну продажу, до митного оформлення не надано.
Наданий рахунок між третіми особами №905 від 28.08.2020 не міг бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки складено особою, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не є його власником. Також, даний документ не скріплений а ні підписом уповноваженої особи продавця, а ні печаткою підприємства, що створює обґрунтовані сумнів у дійсності намірів особи FВС АрS продати товар за вказаною ціною.
Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України не подано такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається;
2) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів проведено консультацію, в ході якої декларанту надана інформація щодо вартості схожого товару.
Методи 2а і 26 не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості.
Частиною 2 ст.64 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях
Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням ч.2 ст.64 та обмежень, передбачених ч.3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органами доходів та зборів митній вартості схожого автомобіля за митною декларацією від 15.05.2020 №UA305160/2020/018182 - автомобіль марки «INFINITI», модель: QX70  ідент. Номер кузова: НОМЕР_3 , загальна кількість місць, включаючи місце водія: 5; двигун: дизельний; робочий об`єм циліндрів двигуна: 2993см3 потужність: 175кВт; категорія: МІ; календарний рік виготовлення: 2016р; модельний рік виготовлення: 2016; колісна формула: 4x4; призначення: для перевезення людей по дорогах загального користування; Виробник: Nissan Motor Co Ltd, JP; Торговельна марка: "NISSAN". Країна виробництва: JP - і становить 15050,00 євро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року  (а.с.35-36).
Вважаючи вказане рішення №UA100000/2020/300226/1 від 21.09.2021 протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, які містять повну інформацію про митну вартість та її складові.
Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.
Згідно зі ст.49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Отже, чинне законодавство покладає обов`язок доведення заявленої митної вартості товару на декларанта. При цьому митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою або суперечливістю поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно з матеріалами справи декларант (позивач) при здійсненні митного оформлення товару  для обґрунтування вартісного значення складових митної вартості надав: рахунок-фактуру №112218 від 31.08.2020; акт митного огляду №UА205020/2020/209907 від 15.09.2020; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 09.04.2019; довідку про транспортні витрати від 18.09.2020; копію митної декларації країни відправлення 20DК00310023АА6ЕВ5  від 02.09.2020 (а.с. 16, 21, 26, 27, 31,37, 60).
Згідно з рахунком-фактурою №905 від 28.08.2020 юридична особа FBC ApS продала юридичній особі «KJ ENGROS ApS» транспортний засіб - автомобіль "Infiniti", моделі "QX70", кузов номер - НОМЕР_1 , 2016 року випуску, вартістю 10000 Євро (а.с. 100, 116).
В свою чергу, рахунком фактурою №112218 від 31.08.2020 підтверджено перехід права власності на оспорюваний автомобіль від юридичної особи «KJ ENGROS ApS» («Продавець») до ОСОБА_1 .
Відповідно до заяви на переказ готівки №101174 ОСОБА_1 замовила переказ коштів у розмірі 10100 Євро на користь KJ ENGROS ApS GORTLERVEJ 1 DK із вказівкою призначення платежу: «PREPAYMENTS FOR CAR  Infiniti QX70 STELNS JN1TDNS51U0572259 FAKTURA 112218 NATALIJA TCHUMAN»  (а.с. 65, 119).
При цьому, за результатами проведеної консультації, уповноваженою особою позивачем до контролюючого органу було надано банківський платіжний документ від 14.09.2021, який підтверджує факт вищевказаного міжнародного переказу коштів  у розмірі 10 100 Євро.
Відповідно до ухвали від 11.04.2022 судом апеляційної інстанції було витребувано належної якості платіжний документ від 14.09.2021. Зазначений платіжний документ підтверджує перерахування ОСОБА_1 на  рахунок отримувача (Beneficary Customer) "DK6178310001487025" коштів в розмірі 10 100 Євро із вказівкою призначення платежу: «PREPAYMENTS FOR CAR  Infiniti QX70 STELNS JN1TDNS51U0572259 FAKTURA 112218 NATALIJA TCHUMAN».
Таким чином,  колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  наданими позивачем документами підтверджується ціна, яка була сплачена за ввезений на території України товар. 
При цьому, як встановлено судом першої інстанції, в поданих декларантом документах відсутні ознаки підробки, вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та підтверджують можливість визначення митної вартості за першим методом (ціною договору).
Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом. 
Наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалися обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за резервним методом.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Враховуючи вищенаведене та встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення про коригування митної вартості товарів від 21.09.2020 №UA100000/2020/300226/1 є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Київської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
          
Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Капустинський М.М.