П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/23071/21	
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.
          
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Танасогло Т.М.,
          Шеметенко Л.П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1, 297 комендатури охорони та обслуговування на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1, 297 комендатури охорони та обслуговування про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2022р. ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до ВЧ НОМЕР_1, 297 комендатури охорони та обслуговування, в якому просив:
- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1, які виразилися у невиплаті позивачу середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 6.05.2020р. по 27.10.2021р.;
- зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 6.05.2020р. по 27.10.2021р. відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», що затверджений постановою КМУ від 8.02.1995р. №100.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 6.05.2020р. наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №99 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас.
Однак, на момент звільнення позивача з військової служби з ним не проведено повного розрахунку, а саме 6.05.2020р.. Повний розрахунок проведено 28.10.2021р..
Позивач вважає такі дії військової частини протиправними, у зв`язку із чим звернувся до суду із відповідним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1, які виразилися у невиплаті ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 6.05.2020р. по 27.10.2021р..
Зобов`язано 297 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 6.05.2020р. по 27.10.2021р. відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», що затверджений постановою КМУ від 8.02.1995р. №100.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
В апеляційних скаргах ВЧ НОМЕР_1 та 297 комендатура охорони та обслуговування посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарг без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку, а такий розрахунок проведено лише 27.10.2021р., у зв`язку із чим наявні підстави для стягнення середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби.  
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 та згідно витягу із наказу Міністра оборони України №99 від 6.05.2020р., полковника ОСОБА_1 , начальника розвідки - заступника начальника штабу, звільненого наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 26.03.2020р. №179 у запас відповідно до п.2 ч.5 ст.26 пп.«б» (за станом здоров`я) ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 6.05.2020р..
Вважаючи, що у період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р. ОСОБА_1 не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення, звернувся в суд із позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2021р. у справі №420/5976/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено. 
Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1.01.2016р. по 1.03.2018р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. 
Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1.01.2016р. по 1.03.2018р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2021р. у справі №420/5976/21 на картковий рахунок позивача 28.10.2021р. перераховані грошові кошти в розмірі 82 370,85грн.. 
Вважаючи, що остаточний розрахунок при звільненні здійснено тільки 28.10.2021р., проте не виплачено середнє грошове забезпечення за час затримки остаточного розрахунку при звільнені, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність дій військової частини у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ).
Приписами ст.1 Закону №2011-ХІІ встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (ст.2 Закону № 2011-XII).
Відповідно до абз.1 та 3 п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р. №1153/2008 (дія якого відповідно до ч.3 Указу поширюється і на військовослужбовців Національної гвардії України) після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Закон №2011-ХІІ.
Водночас питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців із військової служби не врегульовані положеннями спеціального законодавства. Проте такі питання врегульовані КЗпП України.
Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість застосування норм ст.116 та ст.117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення із військової служби.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм КЗпП України при вирішенні питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців неодноразово викладено Верховним Судом, зокрема у постановах від 30.04.2020р. у справі №140/2006/19, від 16.07.2020р. у справі №400/2884/18, від 20.01.2021р. у справі №200/4185/20-а, від 20.01.2021р. у справі №240/12238/19, від 5.03.2021р. у справі №120/3276/19-а, від 31.03.2021р. у справі №340/970/20.
За правилами ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Як вбачається із матеріалів справи, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2021р. у справі №420/5976/20 на картковий рахунок ОСОБА_1 28.10.2021р. перераховані кошти в розмірі 82 370,85грн..
З огляду на вказане, судова колегія вважає, що період затримки повного розрахунку при звільненні становить з 6.05.20220р. (дати виключення позивача зі списків особового складу військової частини) до моменту остаточного розрахунку 27.10.2021р..
Абзацами 1-2 п.7 Порядку №260 за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується. Розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.
«Порядок обчислення середньої заробітної плати», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995р. №100, відповідно до п.2 якої її дія поширюється на підприємства, установи і організації незалежно від форми власності, а також на фізичних осіб - підприємців та фізичних осіб, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників. Роз`яснення з питань обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження надаються Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, а у разі коли виплати за середньою заробітною платою провадяться з бюджету або громадських фондів споживання, - за участю Міністерства фінансів і відповідних фондів.
Враховуючи обставини справи, та згідно положень ст.117 КЗпП України, у спірних відносинах підлягає застосовуванню Порядок №100, як такий що визначає порядок обчислення середньої заробітної плати.
Абзацом 3 п.2 Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання дій ВЧ НОМЕР_1, які виразилися у невиплаті позивачу середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 6.05.2020р. по 27.10.2021р. протиправними.
Що стосується вимог щодо зобов`язання нарахувати і виплатити середнього заробітку, то згідно матеріалів справи ВЧ НОМЕР_1 знаходиться на фінансовому забезпеченні у 297 комендатури охорони та обслуговування, у зв`язку із чим апеляційний суд вважає, що нарахування та виплата грошового забезпечення, здійснюється 297 комендатури охорони та обслуговування.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання 297 комендатури охорони та обслуговування середнє грошове забезпечення за весь час затримки повного розрахунку при звільненні.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1, 297 комендатури охорони та обслуговування - залишити без задоволення.
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022р. - залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.          

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді:                                                                                          Т.М. Танасогло

                                                                                                    Л.П. Шеметенко