ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/11271/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 червня 2022 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Мельничука В.П.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЖ-АГРО АГ» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту - 16.11.2021) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернігівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЖ-АГРО АГ» про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Головне управління ДПС у Чернігівській області звернулося з позовом до суду, в якому просить стягнути з рахунків в установах банку відповідача суму податкового боргу в розмірі 275  119,33 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач є платником податків і зобов`язаний сплачувати належні суми податків і зборів (обов`язкових платежів) у встановлені законодавством терміни.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено. 
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що відсутні підстави для нарахування пені з огляду на приписи п.52-1 підрозд.10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України. Звертає увагу, що позивач не направляв відповідачу податкову вимогу за спірний період.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню.
Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує його та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ТОВ «СОЖ-АГРО АГ» перебуває на обліку в ГУ ДПС у Чернігівській області з 17.10.2011.
ТОВ «Сож-Агро АГ» станом на 19.08.2021 має податковий борг по орендній платі з юридичних осіб в сумі 275  119,33 грн, (в т.ч. основного платежу - 230  014,92 грн, та пені - 45  104,41 грн) підтверджується: податковим розрахунком земельного податку №9028431371 від 18.02.2020, №9029990509 від 19.02.2021, №9179946389 від 01.12.2020, №9028433763 від 18.02.2020, №9028432193 від 01.12.2020,№9179946389 від 01.12.2020, №9028432820 від 01.12.2020, №9029991062 від 19.02.2021, №9029990571 від 19.02.2021, №9029990708 від 19.02.2021. 
Відповідно до ст.129 Податкового кодексу України, платнику нарахована пеня в сумі 45  104,41 грн.
У зв`язку з наявністю податкового боргу на узгоджену суму податкового зобов`язання, у відповідності до ст.59 Податкового кодексу України, боржнику надіслано податкову вимогу №223154-53 від 24.12.2019, яка була отримана 02.01.2020, згідно корінця поштового відправлення.
Враховуючи, що сума податкового зобов`язання, яка виникла і наявна у відповідача, залишається непогашеною, Головне управління ДПС у Чернігівській області звернулось до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено наявність податкового боргу відповідача та дотримано податковим органом законодавчо встановленої процедури стягнення податкового боргу.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
В силу пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. 
Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
У відповідності до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг, це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України (п.109.2 ст.109 ПК України).
Згідно з пунктами 59.1, 59.5 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Право на формування податкової вимоги виникає у контролюючого органу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому, така податкова вимога формується автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів, зокрема, даних відповідних інтегрованих карток.
Щодо позовних вимог в частині нарахування та стягнення пені у розмірі 45104,41 грн колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Разом з тим, згідно з підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 цього Кодексу нарахування пені проводиться у разі закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання, а згідно з підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 цього Кодексу нарахування пені проводиться у разі настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Відповідач з урахуванням наявності несплаченого податкового зобов`язання та враховуючи приписи ст.129 Податкового кодексу України, дійшов до висновку щодо наявності підстав для нарахування пені в сумі 45104,41 грн.
Разом із тим, згідно з абзацом одинадцятим пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
Норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року №533-IX набрали чинності 18 березня 2020 року.
Колегія суддів вказує, що відповідно до змісту податкової вимоги №223154-53 від 24.12.2019, станом на момент її винесення відповідачу вже було нараховано пеню у розмірі 412,41 грн.
Однак матеріали справи не містять розрахунку нарахування пені за весь спірний період, тобто колегія суддів не має можливості виокремити суму пені, яка підлягає сплаті (за період до 01.03.2020) та суму пені, яка нарахована протиправно відповідно до положень пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.
За таких обставин, колегія судді дійшла висновку, що враховуючи відсутність в матеріалах справи розрахунку нарахування пені, позовні вимоги про стягнення з відповідача податкового боргу в частині нарахування пені у розмірі 45  104,41 грн є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про нарахування та стягнення податкового боргу по орендній платі з юридичних осіб за основним платежем в сумі 230  014,92 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Колегія суддів вказує, що математичний розрахунок щодо наведених у позовній заяві показників податкового боргу, крім власне доводів про неправомірність застосування прийнятої ще у 2019 році податкової вимоги, відповідачем не надано, як не надано належних та допустимих доказів на підтвердження, що податковий борг за спірний період ним сплачений у повному обсязі.
Дані обставина також не було спростовано відповідачем в апеляційній скарзі.
Відповідачем взагалі не наведено жодного доказу щодо відсутності спірної заборгованості.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому, грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною в розумінні підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України, а у разі виникнення в майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №818/1117/16.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було погашено у повній мірі суми податкового боргу за податковою вимогою №223154-53 від 24.12.2019, а тому вона є діючою.
Крім того, положеннями ПК України не передбачено направлення податкової вимоги на кожну нову суму податкового боргу. Виставлення нової податкової вимоги на нову суму податкового боргу можливе лише після відкликання попередньої податкової вимоги за наявності підстав, передбачених статтею 60 ПК України.
Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 ПК України.
Пунктом 95.1 статті 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).
Відповідно до абзацу 1 пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Згідно з пунктом 95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, суд, вирішуючи питання про погашення за рахунок платника податків податкового боргу, яке здійснюється шляхом стягнення коштів з рахунків у банку або за рахунок готівки, приймає рішення про стягнення з боржника коштів у рахунок погашення податкового боргу.
Колегія суддів дійшла висновку, що надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії. 
З урахуванням того, що узгоджена сума податкового зобов`язання, набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення податкової вимоги та її вручення Товариству, а також безперервності податкового боргу з моменту її формування, що не спростовано відповідачем в ході розгляду справи, колегія суддів дійшла до висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача спірної суми заборгованості у розмірі 230  014,92 грн.
Аналогічна правова позиція щодо спірних правовідносин викладена у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 810/3703/16.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЖ-АГРО АГ» - задовольнити частково.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Головного управління ДПС у Чернігівській області - задовольнити частково.
Стягнути в дохід бюджету з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЖ-АГРО АГ» в банках, що обслуговують такого платника податків, кошти по орендній платі з юридичних осіб у сумі 230  014,92 грн (в т.ч. основного платежу - 230  014,92 грн) для погашення податкового боргу на р/р UA748999980334119812000025731, одержувач ГУК у Черніг.обл/тг с-щ Ріпки/18010600, банк отримувача Казначейство України (ЕАП) код 37972475, МФО 899998.
В іншій частині позовних вимог Головного управління ДПС у Чернігівській області - відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.  328,  329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 23.06.2022.
Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                                              В.П. Мельничук