справа № 753/11337/21
головуючий у суді І інстанції Заставенко М.О.
провадження № 22-ц/824/3413/2022
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем   України
 
11 травня  2022 року                                                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житла, -
в с т а н о в и в :
У провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житла.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28 липня                     2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи.
18 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, на які збільшилася вартість нерухомого майна, в якій просив суд об`єднати зустрічну позовну заяву з первісним позовом в одне провадження.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04 жовтня                     2021 року відмовлено у прийнятті до спільного розгляду з первісним позовом зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, на які збільшилася вартість нерухомого майна.
Ухвала мотивована тим, що вимоги зустрічного позову про відшкодування витрат, на які збільшилася вартість нерухомого майна, не є взаємопов`язаними з первісним позовом та мають різний предмет доказування.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на посилання у зустрічній позовній заяві на статті 151, 156 ЖК України, вимоги яких є однорідними з предметом первісного позову та способом захисту прав та законних інтересів сторін цивільного процесу та виключає повне або часткове задоволення первісного позову.
ОСОБА_2 , у визначений ухвалою суду строк, не скористалася процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направила.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції  відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України.
За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги наухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.
Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, у цьому випадку норм ЦПК України.
Таким чином, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання.
Згідно з частинами 1, 2 статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за наявністю одночасно двох умов: 1) обидва позови взаємопов`язані;                           2) спільний їх розгляд є доцільним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.
У постанові від 20 березня 2019 року у справі № 910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.
У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц Велика Палата Верховного Суду наголосила, що зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів).
Конструкція частини 2 статті 193 ЦПК вказує на її імперативність, тобто, суд позбавлений широкого розсуду щодо доцільності прийняття зустрічного позову; умовою цього є посилання у зустрічному позові на обставини, за якими задоволення зустрічного позову матиме наслідком повну або часткову відмову у задоволенні первісного позову, та виникнення позовів з одних правовідносин.
Зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах;                         б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись;                                 в) задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову; подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.
Зі змісту зустрічного позову вбачається що його задоволення не матиме наслідком повну або часткову відмову у задоволенні первісного позову. 
Так, первісний позов пред`явлено ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що за доводами позивача, ОСОБА_1 , який не зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , порушує недоторканість житла позивача, оскільки незаконно проник до квартири без належних правових підстав та користується житлом в особистих цілях, за житлово-комунальні послуги не сплачує.
У зустрічному позові ОСОБА_1 зазначає, що він має достатні та триваючі зв`язки зі спірною квартирою, яка є його житлом у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. ОСОБА_2 , як власник спірної квартири, мала здійснювати її поточний ремонт за власний рахунок. Протягом двадцяти років поточний ремонт квартири здійснювався ОСОБА_1 .
За таких обставин, позови у справі виникли з різних правовідносин, а, відтак, прийняття зустрічного позову до розгляду разом з первісним позовом у цій справі є не тільки не доцільним, а й неможливим.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамова проти України» (Заява № 41988/08) зазначив, що право на доступ до суду має бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним або ілюзорним». Це зауваження особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке займає у демократичному суспільстві право на справедливий суд.
Відмова у прийнятті зустрічного позову не порушує прав  ОСОБА_1 , останній  не позбавлений права пред`явити окремий позов до осіб, які на його думку, порушили його права, про відшкодування витрат, на які збільшилася вартість нерухомого майна.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням норм процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

 
 
Головуючий                                                                                     Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                                   Р.В. Березовенко
 
                                                                                         О.Ф. Лапчевська