ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/668/22 Справа № 203/9/19 	  	Головуючий у першій інстанції:  Казак С. Ю. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                         Красвітної Т.П., 
суддів:                                 Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,
при секретарі                         Сахарову Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа – ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, – 

ВСТАНОВИЛА:

29 грудня 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 26.06.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та АТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №МL-302/208/2007, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 12000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 26.06.2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №PCL-302/208/2007, згідно якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1 . 12.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та АТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №МL-302/168/2008, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 26000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 12.06.2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №PМL-302/169/2008, згідно якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1 . 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно умов якого банк відступив, а позивач набув право вимоги за кредитними договорами №МL-302/208/2007 від 26.06.2007 року та №МL-302/168/2008 від 12.06.2008 року, а також за договорами іпотеки №PCL-302/208/2007 від 26.06.2007 року та №PМL-302/169/2008 від 12.06.2008 року. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.11.2016 року по справі №203/7984/14-ц, яке набрало законної сили, з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №МL-302/208/2007 від 26.06.2007 року в сумі 138995,71 грн., за кредитним договором №МL-302/168/2008 від 12.06.2008 року в сумі 320107,55 грн. Отже, станом на дату подачі даного позову заборгованість за кредитними договорами складає 459103,26 грн. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами №МL-302/208/2007 від 26.06.2007 року та №МL-302/168/2008 від 12.06.2008 року в розмірі 459103,26 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за договорами іпотеки №PCL-302/208/2007 від 26.06.2007 року та №PМL-302/169/2008 від 12.06.2008 року, а саме квартиру АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження», на рівні не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; передати в управління іпотекодержателю ТОВ «ОТП Факторинг Україна» предмет іпотеки, шляхом надання права примусового входу до предмета іпотеки, обладнання предмета іпотеки охоронними пристроями, заміни замків, а також укладання договорів про надання охоронних послуг зі спеціалізованими підприємствами, установами та організаціями (а.с. 100-104 т.1). 
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2020 року позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами №МL-302/208/2007 від 26 липня 2007 року та №МL-302/168/2008 від 12 червня 2008 року в загальному розмірі 459103,26 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договорами іпотеки №PCL-302/208/2007 від 26 липня 2007 року та №PМL-302/169/2008 від 12 червня 2008 року, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження», на рівні не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Виконання рішення відстрочено до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в сумі 3524,00 грн. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшло клопотання від 18.07.2022 року про розгляд справи без участі представника апелянта. 
Місцезнаходженням позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є м. Київ, по вул. Фізкультури, буд. 28-Д, а місцем проживання третьої особи ОСОБА_3 є АДРЕСА_2 . На день розгляду даної справи на території Дніпропетровської та Київської областей не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна обстановка у даних регіонах є стабільною. Також, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази неможливості направлення ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як юридичної особи, свого представника в судове засідання, а також доказів того, що він не має можливості, за об`єктивних обставин, брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою технічних засобів, визначених ЦПК України. 
У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та часткового скасування оскаржуваного рішення з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 26.06.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_3 (позичальник) було укладено кредитний договір №МL-302/208/2007, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 12000,00 доларів США на купівлю нерухомого майна на строк по 26.06.2027 року зі сплатою за користування кредитом плаваючої процентної ставки (а.с. 6-9 т.1). 
За пунктом 6 вказаного вище договору, інші істотні умови цього договору викладені в частині №2, яка є невід`ємною частиною цього договору. 
За змістом п. 1.6.1 частини №2 кредитного договору №МL-302/208/2007, позичальник зобов`язаний повністю повернути банку суму отриманого за цим договором кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту та відповідно до умов встановлених ст. 1.5 цього договору. 
В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 (іпотекодавець) 26.06.2007 року було укладено договір іпотеки №PCL-302/208/2007, згідно якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1 ), яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2007 року (а.с. 14-16 т.1). 
Договір іпотеки №PCL-302/208/2007 від 26.06.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. за реєстровим №6199. 
Також встановлено, що 12 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №МL-302/168/2008, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 26000,00 доларів США на споживчі цілі з датою остаточного повернення кредиту 12.06.2023 року (а.с. 10-13 т.1). 
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №МL-302/168/2008, між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 (іпотекодавець) 12.06.2008 року було укладено договір іпотеки №PМL-302/169/2008, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. за реєстровим №4370, згідно якого в іпотеку також було передано квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 18-20 т.1). 
12 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с. 23-29 т.1). 
Згідно п. 3.1 договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року, в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець продає (переуступає) покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку №1 до цього договору), а покупець приймає такий кредитний портфель та зобов`язується сплатити на користь продавця винагороду (а.с. 30 т.1). 
Відповідно до змісту ст. 1 договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року, відступлення права на кредитний портфель передбачає відступлення права вимоги кредитора до боржників та їх поручителів. 
За умовами вказаного вище договору ПАТ «ОТП Банк» відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги, в тому числі, за кредитними договорами №МL-302/208/2007 від 26.06.2007 року та №МL-302/168/2008 від 12.06.2008 року, що підтверджується витягом з додатку №1 та копією акту приймання-передачі від 12.11.2010 року (а.с. 30, 31 т.1).
Також між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 12 листопада 2010 року було укладено договір відступлення права вимоги, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим №8893, згідно пункту 1.1 якого у зв`язку з укладенням Договору купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н від 12 листопад 2010 року між фактором та клієнтом, за яким клієнт передав фактору права вимоги за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до даного договору (кредитні договори), укладеними між клієнтом та позичальниками клієнта, перелік яких міститься в додатку №1 до даного договору (боржники), що забезпечений іпотекою/заставою за договорами іпотеки/договорами застави, перелік яких міститься в додатку №1 до даного договору (договори забезпечення), укладеними між клієнтом (в договорах забезпечення іменується «іпотекодержатель» чи «заставодержатель») та боржниками/третіми особами (в договорах забезпечення іменуються - «іпотекодавець (вці)» чи «заставодавець (вці)») (іпотекодавець/заставодавець) сторони домовились про наступне: клієнт передає та відступає фактору сукупність прав, належних клієнту за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно (а.с. 32-33 т.1). 
Згідно додатку №1 до договору відступлення права вимоги від 12.11.2010 року, ПАТ «ОТП Банк» передав та відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» сукупність прав за договорами забезпечення, зокрема, за договорами іпотеки №PCL-302/208/2007 від 26.06.2007 року та №PМL-302/169/2008 від 12.06.2008 року (а.с. 34 т.1). 
Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.11.2016 року у цивільній справі №203/7984/14-ц позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №МL-302/208/2007 від 26.06.2007 року в сумі 10733,26 доларів США, що в еквіваленті становить 138995,71 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №МL-302/168/2008 від 12.06.2008 року в сумі 24718,73 долари США, що в еквіваленті становить 320107,55 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. (а.с.35-37 т.1). 
Судом апеляційної інстанції оглянуто в судовому засіданні вказану вище цивільну справу №203/7984/14-ц не оскаржувалось та набрало законної сили 19.05.2017 року. Також встановлено, що цим рішенням стягнута заборгованість за кредитними договорами по тілу кредиту. 
Апелянтом не представлено будь-яких доказів часткового або повного виконання заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2016 року. 
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Статтями 514, 516 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 
При цьому неповідомлення про заміну кредитора не є підставою для невиконання зобов`язань за кредитним договором і тягне наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов`язання не новому, а колишньому кредитору. 
Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України).
Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку»).
Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч.ч. 1, 4 статті). 
Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить іпотекодержателю.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши неналежне виконання позичальником ОСОБА_3 умов кредитного договору №МL-302/208/2007 від 26.06.2007 року та наявність, у зв`язку з цим, заборгованості, розмір якої встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили; встановивши укладення на забезпечення його виконання договору іпотеки №PCL-302/208/2007 від 26 червня 2007 року, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для звернення стягнення у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором в загальному розмірі 138995,71 грн., що є тілом кредиту, на предмет іпотеки за договором іпотеки №PCL-302/208/2007 від 26 червня 2007 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань ОСОБА_3 умов кредитного договору №МL-302/168/2008 від 12 червня 2008 року та наявність за ним заборгованості у розмірі 320107,55 грн., що є тілом кредиту, суд дійшов висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №PМL-302/169/2008 від 12 червня 2008 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. 
Щодо викладеної в апеляційній скарзі представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заяви про застосування строків позовної давності, колегія зазначає наступне. 
Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.
Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. 
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 
Судом встановлено, що апелянт 23.10.2019 року ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується його письмовою заявою та письмовою розпискою на ній (а.с. 131 т.1). Також  ОСОБА_1 подавав апеляційну скаргу на ухвалу суду від 29.07.2019 року (а.с. 135-137 т.1), письмове клопотання про відкладення розгляду справи від 26.06.2020 року (а.с. 190 т.1), а також надав суду першої інстанції 06 жовтня 2020 року письмові пояснення на позовну заяву (а.с. 205-207 т.1). 
Отже, ОСОБА_1 було відомо про розгляд даної справи судом першої інстанції, а тому він мав можливість заявити про застосування позовної давності у суді першої інстанції до ухвалення рішення цим судом. 
За таких обставин, викладена апелянтом в апеляційній скарзі заява про застосування строків позовної давності не приймається апеляційним судом, адже згідно вимог статті 267 ЦК України вона може бути подана лише до ухвалення судом першої інстанції судового рішення.
Саме такий висновок за встановлених фактичних обставин справи узгоджується із правовим висновком, зробленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №200/11343/14-ц (провадження №14-59цс18). 
Суд першої інстанції необґрунтовано звернув стягнення на предмет іпотеки одночасно за двома кредитними договорами, зазначивши також загальну суму заборгованості за ними, адже це окремі договором, які між собою не пов`язані. Крім того, місцевий суд безпідставно встановив укладення кредитного договору №МL-302/208/2007 від 26.07.2007 року, адже предметом розгляду у даній справі є, зокрема, зобов`язання за кредитним договором №МL-302/208/2007 від 26.06.2007 року. Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в оскаржуваній частині, в частині задоволених позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки з ухваленням у цій частині нового судового рішення. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду, згідно змісту апеляційної скарги, оскаржене лише в частині задоволених позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Тому суд апеляційної інстанції справу в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про передачу в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» предмету іпотеки, шляхом надання права примусового входу до предмета іпотеки, обладнання предмета іпотеки охоронними пристроями, заміни замків, а також укладання договорів про надання охоронних послуг зі спеціалізованими підприємствами, установами та організаціями та в частині застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», - не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України). 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням у цій частині нового судового рішення. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – задовольнити частково. 
Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2020 року в оскаржуваній частині в частині звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами №МL-302/208/2007 від 26 липня 2007 року та №МL-302/168/2008 від 12 червня 2008 року в загальному розмірі 459103,26 грн. на предмет іпотеки за договорами іпотеки №PCL-302/208/2007 від 26 липня 2007 року та №PМL-302/169/2008 від 12 червня 2008 року, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження», на рівні не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій – скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення. 
У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором №МL-302/208/2007 від 26 червня 2007 року в загальному розмірі 138995 (сто тридцять вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 71 коп., що є тілом кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №PCL-302/208/2007 від 26 червня 2007 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором №МL-302/168/2008 від 12 червня 2008 року в загальному розмірі 320107 (триста двадцять тисяч сто сім) грн. 55 коп., що є тілом кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №PМL-302/169/2008 від 12 червня 2008 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова