УХВАЛА
Іменем України
05 травня 2022 року
м. Київ
справа № 738/648/21
провадження № 61-733ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., 
Червинської М. Є.,
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Чернігівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності.
В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначав, що з 2001 року до ІНФОРМАЦІЯ_1, він та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю на території Березнянської селищної ради, були пов`язані між собою спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели сумісне господарство та мали спільний сімейний бюджет. 12 березня 2011 року за спільні кошти придбали житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , та зареєстрували в ньому своє місце проживання. За час проживання в житловому будинку, вони спільно виконували в ньому будівельні та ремонтні роботи, які суттєво підвищили вартість нерухомого майна. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, спадкоємцем першої черги за законом після її смерті є її мати ОСОБА_1 .
У встановлений законом строк позивач звернувся із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні, проте йому було відмовлено та роз`яснено, що Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва - не передбачена, а вказані обставини, відповідно до Закону не відносяться до категорії безспірних та потребують доведення в судовому порядку.
З урахуванням наведеного, ОСОБА_3 просив встановити факт його проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , яка померла 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати об`єктом права спільної сумісної власності його та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 27 серпня 
2021 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 27 серпня 2021 року скасовано.
Позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: 
АДРЕСА_1 .
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
До Верховного Суду подано касаційну скаргу представника 
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Чернігівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
За змістом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з таких підстав.
Апеляційним судом встановлено, що 12 березня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 . У пункті 1.4. указаного договору зазначено, що покупець в шлюбі та фактичних шлюбних відносинах не перебуває, про що нотаріусу 12 березня 2011 року подана відповідна заява.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Березнянської селищної ради Менського району Чернігівської області 18 травня 2020 року.
За заявою матері ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , від 06 липня 2020 року приватним нотаріусом Менського районного нотаріального округу 
Ніколаєнко С. В. заведено спадкову справу № 138/2020 після смерті 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 
23 жовтня 2020 року до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу Ніколаєнко С. В. із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_6 .
Постановою приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу Ніколаєнко С. В. від 08 лютого 2021 року № 78/02-31 ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному майні на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що видача свідоцтва про право власності на частку в спільному майні в разі смерті однієї з осіб, які проживали однією сім`єю, але не були подружжям Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не передбачена.
Відповідно до частини другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя (частина перша та друга статті 21 СК України).
Згідно частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. Для цього важливе підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також придбання іншого майна в інтересах сім`ї.
Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
У частині четвертій статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
У постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року в справі 
№ 6-2253цс15 зроблено висновок, що «за правилами статті 74 СК України 
(у редакції, чинній до 16 січня 2007 року) якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти».
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналогічні по суті висновки зроблені й по застосуванню статті 74 СК України в постановах Верховного Суду (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 липня 2018 року в справі № 544/1274/16-ц (провадження № 61-22277св18), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
від 17 квітня 2019 року в справі № 490/6060/15-ц (провадження 
№ 61-28343св18), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року в справі 
№ 751/3021/17 (провадження № 61-10778св18).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі 
№ 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нову постанову, суд апеляційної інстанції на підставі належно оцінених доказів дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для встановлення факту проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнання права власності на Ѕ частини спірного майна.
Верховний Суд наголошує, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц ).
Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Чернігівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року та відмову у відкритті касаційного провадження у даній справі на підставі пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки Верховний Суд уже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.
Наведені заявником у касаційній скарзі доводи є необґрунтованими та по своїй суті зводяться до суб`єктивного тлумачення заявником норм законодавства України та не спростовують правильність висновків апеляційного суду.
Отже, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, постановлені із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні.
Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою 
статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Чернігівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, відмовити. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                     В. М. Коротун
 
С. Ю. Бурлаков
 
М. Є. Червинська