ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/8959/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Каракашьян С.К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2022 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
Судді-доповідача                    Кузьмишиної О.М.,
Суддів :                                                 Костюк Л.О., Пилипенко О.Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (далі - відповідач, апелянт, ГУ ПФУ у м. Києві), у якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначення пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати пенсію за віком відповідно до пункту 2 частини другої  статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  на пільгових умовах з дня звернення за призначенням пенсії, а саме: з 29.01.2020 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року позов задоволено частково, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у призначенні ОСОБА_2 пенсії зі зниженням пенсійного віку, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві  повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.01.2020 про призначення пенсії,  із  зарахуванням до пільгового стажу періоду навчання з 01.09.1978 по 26.07.1980 та період роботи електрозварником з 04.08.1980 по 29.12.1980. В решті позову відмовлено. 
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.  
В апеляційній скарзі апелянт наполягає на тому, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою про призхначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, надав паспорт, ідентифікаційний код, інші документи, з яких вбачалося, що страховий стаж складає 38 років 9 місяців та 9 днів, а пільговийф стаж за Списком №2 - 4 роки 8 місяців. При цьому до страхового стажу позивача не додано період проходження військової служби, оскільки у військовому квитку відсутня дата призову.
Виходячи з такого, позивачу відмовлено у призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за відсутністю необхідного пільгового стажу. 
Відповідач вважає відсутніми обставини протиправної бездіяльності, а відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах законною. 
З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2022 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження. 
Позивачем відзив на апеляційну скаргу не подавався. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 29.01.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до  статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом від 28.02.2020 №2600-0314-8/24480 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивачу про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах    відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю підтверджень необхідного пільгового стажу.
Вважаючи, що відповідач проявляє протиправну бездіяльність, позивач звернувся із адміністративним позовом до суду.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 19.11.2021, колегія суддів бере до уваги, що статтею 46 Конституції України  передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачено у  Законі України від    09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  (далі -Закон №1058-IV).
Згідно частини першої статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим  Законом  та досягли встановленого цим  Законом  пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у  статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до  статті 9 Закону №1058-IV  в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону №1058-IV  встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Відповідно до частини першої  статті 114 Закону №1058-IV  право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм  статті 28 цього Закону.
Пунктом 2 частини другої  статті 114 Закону №1058-IV  передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої  статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Як вбачається з матеріалів справи, відмовляючи у призначенні пенсії позивачу, відповідач зазначив,  що  страховий стаж складає 38 років 9 місяців та 9 днів, пільговий стаж за списком №2 - 4 роки 8 місяців. 
У свою чергу позивач, заперечуючи щодо такої відмови ГУ ПФУ в м. Києві, зазначає, що до пільгового стажу протиправно та безпідставно не включено період роботи електрозварником з 04.08.1980 по 29.12.1980 (4 місяці 26 днів), проходження строкової служби в армії з 02.05.1981 по 28.05.1983 (2 роки 27 днів) та період здобуття професійно-технічної освіти з 01.09.1978 по 26.07.1980 (1 рік 10 місяців 26 днів).
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажа приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Списки № 1, 2 затверджені  постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року         №1173  застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 1 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені  постановою  Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені  постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.
Розділом XXXII «Загальні професії» списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою  постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».
Розділом XXXIII «Загальні професії» списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від  26 січня 1991 року № 10, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».
Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені професії «електрозварники» та «газозварники».
З огляду на вищезазначене, професія електрогазозварювальника (газоелектрозварювальника) передбачена у всіх списках № 2.
З записів в трудовій книжці ОСОБА_1 вбачається, що останній працював з 04.08.1980 по 29.12.1980 (4 місяці 26 днів) електрогазозварювальником, отже, вказаний період роботи зараховується до пільгового стажу.
Також колегія суддів зазначає, щдо відповідно до пункту «д» частини третьої  статті 56 Закону №1788-ХІІ  до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Позивачем, на підтвердження періоду навчання, надана трудова книжка з відповідними записами.
Згідно зі  статтею 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту»  час навчання в професійно-технічному учбовому закладі зараховується в трудовий стаж учня, слухача, у тому числі в стаж роботи за фахом, яка надає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу по придбаній професії не перевищує 3 місяці.
Як вбачається з записів трудової книжки, позивач 26 червня 1980 року закінчив навчання, а 04 серпня 1980 року  влаштувався на підприємство «Немировський сахзавод» електрогазосварювальником, тобто період після закінчення навчання та влаштуванням на роботі за спеціальністю не перевищує трьох місяців.
Щодо включення до пільгового стажу строкової військової служби колегія суддів виходить з положень частини першої  статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до  Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до  Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до  Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до  Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
В період проходження позивачем військової служби чинним було Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене Радою Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590.
Так, п. "к" ч. 1 та ч. 3 п. 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій було встановлено, що період служби в складі Збройних Сил СРСР прирівнюються до роботи, яка дає право на призначення пенсій на пільгових умовах або в пільгових розмірах. При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці, періоди, зазначені у підпункті "к", прирівнюються за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.
З копії трудової книжки встановлено, що позивача 29.12.1980 звільнено з займаної посади електрогазосварювальника за власним бажанням.
З копії військового квитка та записів в трудовій книжці судом встановлено, що у період з 02.05.1981 по 28.05.1983 позивач проходив службу у Радянській Армії.
В той же час, з 08.07.1983 позивач зарахований водієм 3 класу тимчасово.
Враховуючи те, що позивач не був звільнений у зв`язку з призивом до армії, а звільнився за власним бажанням, а період, що слідував за закінченням періоду проходження військової служби не зарахований як пільговий, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу періоду проходження військової служби в рядах Радянської армії.
Окрім того суд першої інстанції правильно обрав спосіб захисту порушеного права позивача, дійшвши висновку що ефективним засобом правого захисту у даній справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29.01.2020 про призначення пенсії з урахуванням до пільгового стажу періоду навчання з 01.09.1978 по 26.07.1980 та періоду роботи електрозварником з 04.08.1980 по 29.12.1980.
Відтак суд першої  інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в цій справі, повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року- без змін.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляціний адміністративний суд у складі колегії суддів,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя-доповідач                                                                 О.М. Кузьмишина

Судді:                                                                                 Л.О. Костюк

                                                                                          О.Є. Пилипенко