Головуючий у І інстанції  Зінченко О.М.	
Провадження №  22-ц/824/2344/2022	 	 	 	                                        Доповідач у 2 інстанції  Матвієнко Ю.О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
      23 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
 
Головуючого судді:       Матвієнко Ю.О.,
суддів:                            Мельника Я.С., Гуля В.В.,
при секретарі:                Ковтун М.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на ухвалу судді Обухівського районного суду Київської області від 13 жовтня 2021 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 про  визнання майна спільною сумісною власністю.
В рамках даної справи ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просила суд забезпечити позов шляхом: зупинення стягнення Обухівського районного відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №42892721 на підставі виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області №2-748/13 від 22.08.2013; зупинення продажу арештованого майна, а саме: автомобіля KIASPORTAGE, 2019 року випуску, VIN:    НОМЕР_1 , номерний знак:   НОМЕР_2  (колір коричневий); накладення арешту на автомобіль KIA SPORTAGE, 2019 року випуску, VIN:    НОМЕР_1 , номерний знак:    НОМЕР_2  (колір коричневий) та заборони будь-яким особам проводити аукціони (торги), укладати з третіми особами правочини, спрямовані на відчуження та/або обтяження зобов`язаннями щодо автомобіля KIA SPORTAGE, 2019 року випуску, VIN:     НОМЕР_1 , номерний знак:   НОМЕР_2 (колір коричневий). 
Обгрунтовуючи заяву, позивачка посилалась на те, що автомобіль KIASPORTAGE, 2019 року випуску, VIN:    НОМЕР_1 , номерний знак:   НОМЕР_2 , є спільною сумісною власністю її та ОСОБА_2 , оскільки придбаний за спільні кошти під час перебування у зареєстрованому шлюбі, хоча право власності на майно зареєстровано за відповідачем. У вересні 2021 року чоловік позивачки надав їй копію постанови державного виконавця від 03.08.2021 року щодо проведення опису та арешту майна боржника (чоловіка) та вилучення автомобіля у рамках виконавчого провадження. Також боржник передав заявнику Висновок про вартість майна, який підтверджує підготовку цього майна для подальшої реалізації у межах виконавчого провадження. 
Враховуючи те, що позивачка звернулася до суду з позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя та з метою перешкоджання можливому відчуженню права власності на це майно іншим особам, що, в свою чергу, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, остання вважала доведеними підстави для задоволення її заяви про забезпечення позову.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 13 жовтня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено.
З метою забезпечення позову зупинено стягнення Обухівського районного відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №42892721 на підставі виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області №2-748/13 від 22.08.2013; зупинено продаж арештованого майна, а саме: автомобіля KIA SPORTAGE, 2019 року випуску, VIN:     НОМЕР_1 , номерний знак:   НОМЕР_2 (колір коричневий); накладено арешт на автомобіль KIA SPORTAGE, 2019 року випуску, VIN:    НОМЕР_1 , номерний знак:    НОМЕР_2  (колір коричневий); заборонено будь-яким особам проводити аукціони (торги), укладати з третіми особами правочини, спрямовані на відчуження та/або обтяження зобов`язаннями щодо автомобіля KIASPORTAGE, 2019 року випуску, VIN:    НОМЕР_1 , номерний знак:   НОМЕР_2  (колір коричневий).
Не погоджуючись з ухвалою суду, у жовтні 2021 року ТОВ «Росвен Інвест Україна», яке не брало участі у справі, подало на ухвалу апеляційну скаргу, посилаючись на те, що товариство є стягувачем у виконавчому провадженні №42892721, тому суд при ухваленні оскаржуваного судового рішення вирішив питання про його права та обов`язки, оскільки наслідком постановлення судом ухвали про забезпечення позову стало винесення відділом державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області 15 жовтня 2021 року постанови про зупинення виконавчих дій, відповідно до якої ДП «Сетам» зупинило торги з реалізації автомобіля KIASPORTAGE, 2019 року випуску, VIN:    НОМЕР_1 , номерний знак:   НОМЕР_2  (колір коричневий), який мав бути реалізований з метою задоволення вимог ТОВ «Росвен Інвест Україна», як стягувача у виконавчому провадженні.
Посилаючись на вищенаведені обставини, а також на неврахування судом при прийнятті оскаржуваної ухвали збалансованості інтересів сторін та співмірності заходу забезпечення позову із вимогами позивача, апелянт просив суд про скасування ухвали та постановлення по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.
В судове засідання учасники процесу, які повідомлялись про час та місце судового розгляду справи, не з`явились; колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності за наявними матеріалами справи. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги та часткового скасування ухвали, виходячи з наступного.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
У відповідності до ч.ч.1-2 ст.150 ЦПК України (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали) позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
За змістом п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову -  це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.
При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). 
Суд першої інстанції, дослідивши зміст позовної заяви та поданої позивачем заяви про забезпечення позову, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для забезпечення позову, зважаючи на те, що позивачем надано належні та допустимі докази тій обставині, що автомобіль KIA SPORTAGE, 2019 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , номерний знак: НОМЕР_2 , який позивач просила визнати спільною сумісною власністю її та відповідача ОСОБА_2 , може бути реалізований з торгів в межах виконавчого провадження, боржником у якому є чоловік позивачки ОСОБА_2 (а.с.29-37, 40-44).
Враховуючи викладені обставини,підтверджені належними та допустимими доказами, правильним є висновок суду про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав ОСОБА_1 , за захистом яких вона звернулася до суду.
Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
Для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується, а також спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце.
Заходи забезпечення позову в розумінні норм процесуального закону носять тимчасовий характер і покликані унеможливити настання обставин, за яких виконання ухваленого судом рішення буде утрудненим або взагалі стане неможливим.
Колегія суддів погоджується з висновком суду в частині зупинення продажу арештованого майна, а саме: автомобіля KIA SPORTAGE, 2019 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , номерний знак: НОМЕР_2 (колір коричневий) та накладення арешту на даний автомобіль, оскільки такі заходи забезпечення позову є співмірними із позовними вимогами, які заявила ОСОБА_1 , і вжиття цихзаходів буде мати наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, не зумовить фактичного вирішення спору по суті та не порушує будь-яких прав третіх осіб.
При цьому, помилковим, на думку колегії суддів, є вжиття судом заходів забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення у виконавчому провадженні №42892721 на підставі виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області №2-748/13 від 22.08.2013 року, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову цивільне процесуальне законодавство (п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України) пов`язує з оскарженням боржником виконавчого документу, що не є предметом позовних вимог ОСОБА_1 .
Неправильним є і вжиття судом заходів забезпечення позову у вигляді заборони будь-яким особам проводити аукціони (торги), укладати з третіми особами правочини, спрямовані на відчуження та/або обтяження зобов`язаннями щодо автомобіля KIA SPORTAGE, 2019 року, оскільки це прямо суперечить ч. 11 ст. 150 ЦПК України, згідно якої не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендеру чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду лише в частині вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту та заборони продажу арештованого майна з аукціону (торгів), зважаючи на їх відповідність позовним вимогам ОСОБА_1 , а ухвала суду в частині зупинення стягнення у виконавчому провадженні та заборони проведення аукціону є незаконною, порушує права та законні інтереси апелянта ТОВ «Росвен Інвест Україна», відтак у цій частині підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги про те, що обрані судомзаходизабезпечення позову є неспівмірними і не пов`язанііз предметом спору, не ґрунтуються на вимогах процесуального закону. 
Так, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким ЦПК України викладено в новій редакції, в тому числі розширені підстави вжиття судом заходів забезпечення позову.
Зокрема, якщо за попередньою нормою (ч.3 ст.151 ЦПК в редакції до 15 грудня 2017 року) підставою вжиття заходів забезпечення позову було лише утруднення виконання чи неможливість виконання в майбутньому рішення суду, то згідно ст.149 ЦПК України (в редакції після 15 грудня 2017 року) суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову не тільки якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, але і якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Можливе відчуження майна,яке позивач просила визнати спільною сумісною власністю її та відповідача, за умови задоволення її вимог може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, бо майно буде належати іншій особі, право якої позивачу також доведеться оспорювати, звертаючись до суду із новими позовами.
Таким чином, вжиті судом заходи забезпечення позову у виглядінакладення арештута зупинення продажу арештованого майна безпосередньо стосуються предмета спору і поновлення прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, та є співмірними з її вимогами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказала, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Перевіряючи доводи скарги про відповідність заходів забезпечення позову позовним вимогам, колегія суддів вважає, що вжиті судом заходи забезпечення позову у вигляді накладення арештуна автомобіль та заборони його продажу з торгів відповідають позовним вимогам ОСОБА_1 , і їх вжиття буде мати наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, не зумовить фактичного вирішення спору по суті та не порушить будь-яких прав третіх осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.    
Оскільки суд, дійшовши обґрунтованого висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, помилково застосував заходи забезпечення позову у вигляді  зупинення стягнення у виконавчому провадженні та заборони проведення аукціону, ухвала суду у цій частині підлягає скасуванню з постановленням у цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви позивача в частині вжиття вищевказаних заходів. При цьому ухвала суду в частині вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту та заборони продажу арештованого майна підлягає залишенню без змін, як така, що постановлена з додержанням вимог закону. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» - задовольнити частково. 
 
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 13 жовтня 2021 року про забезпечення позову в частині зупинення стягнення Обухівського районного відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №42892721 на підставі виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області №2-748/13 від 22.08.2013 року та заборони будь-яким особам проводити аукціони (торги), укладати з третіми особами правочини, спрямовані на відчуження та/або обтяження зобов`язаннями щодо автомобіля KIA SPORTAGE, 2019 року випуску, VIN:    НОМЕР_1 , номерний знак:    НОМЕР_2  (колір коричневий) - скасувати та постановити по справі в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні цих вимог заяви  ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
 
В іншій частині ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 13 жовтня 2021 року - залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційном порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
      Головуючий: 
 
      Судді: