13.06.22
22-ц/812/334/22

Єдиний унікальний номер судової справи: 490/2126/21
Провадження № 22-ц/812/334/22 Доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.

Постанова
іменем України
13 червня 2022 року м. Миколаїв                 Справа № 490/2126/21
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого - Самчишиної Н.В., 
суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В., 
із секретарем судового засідання - Ковальським Є.В.,
без участі учасників справи належним чином повідомлених про день, час і місце судового засідання,
переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2021 року ухвалене у складі головуючого судді Саламатіна О.В., в приміщенні цього суду о 12 год. 30 хв., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПГУ 13-Г» про визнання неправомірною бездіяльність адміністрації ОСББ та повернення надміру сплачених коштів,

встановив:

23 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПГУ 13-Г» (далі ОСББ «ПГУ 13-Г») про стягнення 340,00 грн.
Позовна заява мотивована тим, що 15 грудня 2018 року протоколом установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: м. Миколаїв, проспект Героїв України 13-Г було прийнято рішення про створення ОСББ «ПГУ 13-Г» та затверджено статут ОСББ.
28 грудня 2018 року ОСББ «ПГУ 13-Г» було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, номер запису 15221020000039932.
15 вересня 2020 року голова правління ОСББ «ПГУ 13-Г» ОСОБА_2 відмовилася прийняти і зареєструвати заяву позивачки «Про надання копій документів», в якій позивачка вимагала надати їй для ознайомлення Протокол установчих зборів від 15 грудня 2018 року про створення ОСББ «ПГУ 13-Г», а також Статут ОСББ «ПГУ 13-Г». У разі відсутності технічних можливостей зробити копії позивачка не заперечувала зняти копії за власний рахунок.
Не погодившись з відмовою відповідача зареєструвати заяву, позивачка зверталася до регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Миколаївській області зі скаргами, за результатами розгляду яких останнім направлялися запити з вимогами до голови правління ОСББ «ПГУ 13-Г» ОСОБА_2 про вжиття заходів щодо надання відповіді заявниці та реєстрації її звернення від 15 вересня 2020 року.
Проте такі вимоги регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Миколаївській області не були виконані та до цього часу копії документів не надано, також не надано можливості зробити копії самостійно, що порушує права позивачки, як співвласника на участь в управлінні будинком.
15 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до державної реєстраційної служби і отримала копії двох статутних документів ОСББ «ПГУ 13-Г», сплативши за адміністративну послугу 320 грн. по 160 грн. за кожний документ та 20 грн. комісії банку, які просила у відповідача повернути за її заявою від 01 березня 2021 року.
Посилаючись на викладені обставини, наявні суттєві недоліки у роботі керівництва об`єднання, а також неповернення відповідачем сплачених нею коштів за адмінпослугою за виготовлені документи, які безпідставно не були їй надані відповідачем, уточнюючи позовні вимоги, позивачка остаточно просила про задоволення позову.
Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилався на те, що вимоги позивачки є по суті судовими витратами у іншій справі щодо оскарження дій правління ОСББ, а тому не можуть бути стягнуті в межах даної справи.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що надані докази спростовують позицію позивачки про те, що вона 15 вересня 2020 року зверталася до ОСББ із заявою про надання можливості ознайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та за власний рахунок зробити з них копії та виписки, оскільки, сама позивачка у вказаних заявах від 06 жовтня 2020 року, 09 листопада 2020 року та 01 березня 2021 року, зазначає про інший зміст поданої нею заяви від 15 вересня 2020 року, а саме, що зверталася про надання їй належно оформлених копій (належно завірених статутних документів).
На підставі абзацу четвертого частини 1 статті 14 та частини 7 статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», пункту 11 Статуту ОСББ «ПГУ 13-Г», суд дійшов висновку, що у відповідача відсутній обов`язок надання позивачці належно оформлених копій (належно завірених статутних документів), при цьому, позивачка має право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та за власний рахунок зробити з них копії та виписки. При цьому, судом не взято до уваги листи регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Миколаївській області, в яких, хоча і міститься інформація про звернення позивачки 15 вересня 2020 року та про відмову голови ОСББ реєструвати заяву щодо ознайомлення та надання копій документів, але вказане зазначено зі звернень позивачки та доказів на підтвердження існування заяви від 15 вересня 2020 року та щодо її змісту, позивачкою не надано.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, прийняти окрему ухвалу про порушення керівництвом ОСББ «ПГУ 13-Г» процесуального законодавства в момент звернення до суду та стягнути судовий збір.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не надав вмотивованої відповіді на усну заяву позивачки щодо порушення процесуальних норм керівним органом ОСББ в момент звернення до суду щодо надання повноваження представнику відповідача представляти інтереси Об`єднання у суді без відповідного рішення правління, що передбачено його статутом.
Суд дійшов помилкового висновку про відсутність у відповідача обов`язку надавати співвласникам копії статутних документів, а також необґрунтовано відхилив в якості доказу листування позивача з регіональним представником з прав людини, проігнорував факти систематичного, злісного, навмисного порушення законодавства і Статуту ОСББ «ПГУ 13-Г» головою правління ОСОБА_2 Крім того, під час підготовки апеляційної скарги позивач випадково знайшла первинну заяву від 15 вересня 2020 року з вимогою надати копії статутних документів, яку додала до апеляційної скарги.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником ј частини квартири АДРЕСА_2 , та співвласником багатоквартирного житлового будинку за вказаною адресою, в якому створено ОСББ «ПГУ 13-Г».
Згідно зі Статутом ОСББ «ПГУ 13-Г», затвердженого установчими зборами протокол №1 від 15 грудня 2018 року, метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом (а.с.14-19).
06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до голови правління ОСББ «ПГУ 13-Г» ОСОБА_2 із заявою про надання негайної відповіді на її заяву від 04 червня 2020 року про надання роз`яснення та негайної реєстрації заяви від 15 вересня 2020 року про надання належно завірених копій документів та видачі цих копій. Зі змісту цієї заяви слідує, що 15 вересня 2020 року було відмовлено реєструвати її заяву про надання належно оформлених копій деяких протоколів з діяльності ОСББ (а.с.27).
09 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Миколаївській області з заявою в якій просила вжити заходів стосовно голови правління ОСОБА_2 щодо відновлення її порушених прав на інформацію. В цій заяві позивач зазначала, що направляла 15 вересня 2020 року заяву «Про приведення форми протоколи установчих зборів у відповідність до затвердженої» (а.с.28).
01 березня 2021 року позивачка звернулася до голови правління ОСББ «ПГУ 13-Г» ОСОБА_2 із заявою про повернення грошових коштів - 340 грн., які були витрачені нею на отримання в реєстраційній службі Миколаївської міської ради копії Статуту та Протоколу установчих зборів, за кожен з яких заплатила по 160 грн. та 20 грн. за послугу банку (а.с.29).
Зі змісту листа регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Миколаївській області (без номера та без дати), який направлено позивачці, слідує, що ОСОБА_1 , у своєму зверненні від 25 вересня 2020 року зазначає, що звернулась до голови ОСББ 04 червня 2020 року з письмовою заявою щодо надання роз`яснень, проте відповіді не отримала. Також зверталась 15 вересня 2020 року, проте голова ОСББ відмовилась реєструвати заяву щодо ознайомлення та надання копій документів (а.с.30-33). При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що зазначений лист, що наданий позивачем суду першої інстанції, не містив номеру та дати, тому суд підставно вказав про це у рішенні.
В листі регіонального представника уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Миколаївській області від 30.09.2020 року за №27490.4/М-16035.3/20/46, який адресовано голові ОСББ «ПГУ 13-Г» ОСОБА_2, зазначено, що до управління звернулася ОСОБА_1 , яка зазначила, що зверталась до голови ОСББ 04 червня 2020 року з письмовою заявою щодо надання роз`яснень, проте відповіді не отримано. Також заявниця зверталась 15 вересня 2020 року, проте голова ОСББ відмовилась реєструвати заяву щодо ознайомлення та надання копій документів. При цьому, запропоновано в рамках своїх повноважень вжити заходів щодо надання відповіді на заяву заявниці від 04 червня 2020 року та зареєструвати звернення від 15 вересня 2020 року та надати на нього відповідь для реалізації її права на інформацію, як співвласника ОСББ (а.с.34-35).
В листі регіонального представника уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Миколаївській області від 16 листопада 2020 року за №31679.4/М-16035.3/20/46, адресованого позивачу, зазначено про відсутність можливості притягнути до відповідальності голову ОСББ за невиконання вимог Уповноваженого та його представників (а.с.36-37).
В преамбулі Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» зазначено, що цей Закон визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.
Частиною 7 статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», що співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та робити з них копії.
Абзацом четвертим частини 1 статті 14 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що співвласник має право знайомитися з протоколами загальних зборів, робити з них виписки.
Розділом 3 Статуту, передбачено, що співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та за власний рахунок робити з них копії та виписки (пункт 11).
Пунктом 1 розділу 5 цього ж Статуту передбачено право співвласника знайомитися з протоколами загальних зборів, робити з них виписки.
Статтею 5 Закону України «Про інформацію» встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Аналізуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що порядок реалізації позивачкою права на інформацію як співвласниці багатоквартирного будинку здійснюється шляхом надання можливості знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та за власний рахунок робити з них копії та виписки.
Наведені вище нормативні акти не встановлюють обов`язок відповідача виготовляти за заявою позивачки копії рішень (протоколів) загальних зборів, затверджених такими рішеннями документів.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції забезпечена можливість сторонам реалізувати свої процесуальні права, зокрема і щодо надання усіх наявних у них доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень. За такого, додана до апеляційної скарги заява ОСОБА_1 адресована відповідачу про надання належно оформлених копій документів з діяльності ОСББ «ПГУ 13-Г» від 15 вересня 2020 року, згідно приписів частини третьої статті 367 ЦПК України не приймається колегією суддів, оскільки позивач не надала докази неможливості її подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї.
Суд першої інстанції вірно констатував, що позивачкою не надано суду належних та беззаперечних доказів на підтвердження її звернення до відповідача із заявою від 15 вересня 2020 року про надання можливості ознайомитися з рішеннями (протоколами) установчих зборів від 15 грудня 2018 року про створення ОСББ, Статутом та за власний рахунок зробити з них копії та виписки.
Так, надані позивачем протоколи засідання правління ОСББ «ПГУ 13-Г» від 26 травня 2020 року, протокол засідання правління ОСББ «ПГУ 13-Г» від 15 травня 2020 року, акт про порушення фінансової дисципліни від 15 травня 2020 року, протокол засідання правління ОСББ «ПГУ 13-Г» від 22 травня 2020 року не містять жодної інформації щодо предмета доказування, а тому згідно частини четвертої статті 77 ЦПК України судом вірно не взяті до розгляду.
Зі змісту заяви позивача від 06 жовтня 2020 року слідує, що 15 вересня 2020 року було відмовлено реєструвати її заяву про надання належно оформлених копій деяких протоколів з діяльності ОСББ.
У заяві від 09 листопада 2020 року вказано, що це заява від 15 вересня 2020 року «Про приведення форми протоколу установчих зборів у відповідність до затвердженої».
У заяві від 01 березня 2021 року позивачка зазначала, що з приводу отримання належно завірених статутних документів вона письмово звернулася до ОСББ.
Аналізуючи зміст зазначених заяв позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані заяви не підтверджують доводи позивача про її звернення до ОСББ 15 вересня 2020 року із заявою про надання можливості ознайомитися з рішеннями (протоколами) установчих зборів від 15 грудня 2018 року та Статутом та за власний рахунок зробити з них копії та виписки, копії яких вона отримала за оплату звернувшись до державної реєстрації служби.
При цьому колегія суддів також вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що листи регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Миколаївській області не підтверджують зазначених позивачкою обставин, оскільки викладені лише зі змісту її заяв.
Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що позивач належними та допустимими доказами не довела наявність підстав для стягнення з ОСББ «ПГУ 13-Г» сплачених нею грошових коштів за надані адміністративні послуги, є вірним. При цьому порушень відповідачем норм статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не встановлено. А тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
Відповідно до положень частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
В суді першої інстанції повноваження представника відповідача адвоката Зозулі О.М. підтверджувалися ордером на надання правничої (правової) допомоги №1040514 від 07 червня 2021 року, що виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Тому колегія суддів не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали відповідно до положень статті 262 ЦПК України.
Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача ОСОБА_1 з висновком суду першої інстанції, з їх оцінкою.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.
За правилами п.п. «в» п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374-375, 382 ЦПК України, колегія суддів ,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                        Н. В. Самчишина

Судді:                                                        П. П. Лисенко

Т. В. Серебрякова 

Повний текст постанови складено 14 червня 2022 року.