УХВАЛА

20 травня 2022 року 
м. Київ
справа № 320/6708/19
адміністративне провадження № К/990/11744/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Чумаченко Т.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС України  на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року в справі №320/6708/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень,
ВСТАНОВИВ:
16 травня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС України  на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року в справі №320/6708/19.
У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
Вирішуючи питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд встановив наступне.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги  без  руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права  без урахування висновку  щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого  висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від  висновку  щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
З аналізу наведених норм вбачається, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Підставами касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає:
1) пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України - відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування статей 168, 173 Податкового кодексу України у подібних правовідносинах;
2) пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України - рішення оскаржується з  підстав,  передбачених частинами другою і третьою статті 353 КАС України.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен вказати: 1) норми матеріального права, які неправильно застосовано судом апеляційної інстанції,  висновок  щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2)  висновок  апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
При цьому норма права, щодо правильного застосування якої  відсутній висновок  Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування мало ставитися перед судами попередніх інстанцій в межах правових підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях або надали, як на думку скаржника, неправильно.
Такі обґрунтування в касаційній скарзі  відсутні. Скаржник не зазначає, у чому саме полягає неправильне застосування судами норм права та який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати  підстави  для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є  підставами  для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України.
Водночас пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність цих доводів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі  підстав  касаційного оскарження передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу, яких у касаційній скарзі не викладено. Відповідно, наведена скаржником  підстава  не є достатньою для відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею,  без  аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, які визначені статтею 330 КАС України.
Скаржник не виконав роз`яснення Верховного Суду, наведені в ухвалах від 23 листопада 2021 року, 24 грудня 2021 року, 26 січня 2022 року про повернення касаційних скарг щодо викладення  підстав  касаційного оскарження судових рішень у цій справі.
Отже, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
Керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС України  на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року в справі №320/6708/19 повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                Т.А.  Чумаченко