Справа № 461/270/22                                 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В. 
Провадження № 33/811/313/22                 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        27 квітня 2022 року суддя Львівського апеляційного суду  Маліновська-Микич О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника – адвоката Манукян Марти Андріївни, представника Львівської митниці Держмитслужби Сичова Юрія Вікторовича, розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Манукян Марти Андріївни на постанову Галицького районного суду м. Львова від 15 лютого 2022 року, 
встановив:

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 15 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170000,00 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 496,20 гривень судового збору.
Згідно з постановою судді, 26.12.2021 близько 00 години 15 хвилин, в зону митного контролю по смузі руху «зелений коридор» пункту пропуску «Рава-Руська» митного поста Рава-Руська-Хребенне» Львівської митниці, в напрямку «в`їзд з України» заїхав легковий автомобіль марки RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , яким гр. України ОСОБА_1 слідувала з приватної поїздки з Фінляндії до України, в якості пасажира. Під час проходження митного контролю та митного оформлення вищезазначеного автомобіля, після проведення перевірки, у відповідності до інформації електронної бази ЄАІС «Журнал пункту пропуску», а також спрацювання АСАУР встановлено, що гр. України ОСОБА_1 ввезла на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення до 60 днів» 22.07.2021 о 18:49:09, згідно зобов`язання про зворотне вивезення № UA209060/2021/6527 від 22.07.2021 року, через митний пост «Рава-Руська» Львівської митниці, транспортний засіб марки VOLKSWAGEN TOURAN, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , країна реєстрації Фінляндія, згідно із яким даний транспортний засіб зобов`язувалася вивезти за межі митної території України в термін до 20.09.2021. Згідно даних програмно-інформаційного комплексу АСМО «Інспектор» та Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), вищевказаний транспортний засіб з митної території України, станом на 26.12.2021 гр. України ОСОБА_1 не вивозився та у інший митний режим, згідно законодавства не поміщений. На момент перетину кордону, у відповідності до ст. 460 Митного кодексу України, зазначеною особою жодних документів подано не було. З приводу не вивезення за межі митної території України вищевказаного транспортного засобу гр. України ОСОБА_1 не зверталася до митниці.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Манукян М.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Галицького районного суду м. Львова від 15 лютого 2022 року скасувати та закрити провадження у справі.
Вважає зазначену постанову такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.
В обґрунтування своєї позиції вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що ОСОБА_1 переїхала на постійне місце проживання до Фінляндії, хоча, у зв`язку із тим, що має право власності на квартиру в Україні, ОСОБА_1 також зареєстрована і в Україні.
Звертає увагу, що факт переїзду на постійне місце проживання до Фінляндії підтверджується відповідною довідкою Податкової Адміністрації Фінляндії №L0207819885 від 07.02.2022 про фіскальне місце проживання, в якій вказано, що ОСОБА_2 , персональний ідентифікаційний № НОМЕР_5 є платником податків, у відповідності до Конвенції про уникнення подвійного оподаткування між Фінляндією та Україною, Податкова Адміністрація Фінляндії цим підтверджує, що, наскільки їй відомо, ОСОБА_2 є резидентом Фінляндії. Дана довідка видана за 2021 податковий рік.
Захисник стверджує, що зважаючи на те, що ОСОБА_1 тимчасово відвідувала Україну та з даною метою перетинала кордон транспортним засобом особистого користування, до неї необхідно було застосувати вимоги ч.1 ст. 380 МК України, а саме тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року, а не п.5 ч.4 зазначеної статті.
Вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови судом першої інстанції не взято до уваги те, що уповноважені особи митного органу, посилаючись на висновок щодо наявності в діях особи складу інкримінованого правопорушення залишив поза увагою свідчення ОСОБА_1 щодо її місця проживання, центру життєвих інтересів та не дослідив зазначене питання в повній мірі, що підтверджує відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 6 ст.481 Митного Кодексу України.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , виступ адвоката Манукян М.А. на підтримання доводів апеляційної скарги, представника митного органу Сичова Ю.В., який заперечив проти апеляційних вимог, вивчивши апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі, оскільки висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.
Так винуватість ОСОБА_1 підтверджується протоколом про порушення митних правил № 2734/20900/21 від 26.12.2021, долученими до нього копією паспорта ОСОБА_1 , копією контрольного талону, копією техпаспорта, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , витягом з ЄАІС Держмитслужби, доповідною запискою.
Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 380 Митного кодексу України тимчасове ввезення громадянами-резидентами, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Відповідно до ч. 6 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, встановлених Митним кодексом України, або поміщені в інший митний режим.
Таким чином, ОСОБА_1 перевищила строк тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб, що підтверджується матеріалами справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язується вивезти за межі митної території України транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TOURAN», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , країна реєстрації Фінляндія до 20.09.2021.
Суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим судом про те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаною щодо наявності у неї обов`язку вивезення автомобіля до 20.09.2021, до митного органу з будь-якою заявою чи клопотанням щодо невивезення автомобіля не зверталась, допустивши тим самим невиконання взятого на себе обов`язку.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги захисника в суді апеляційної інстанції не знайшли підтвердження, а тому не підлягають задоволенню, відтак постанову суду першої інстанції, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Керуючись ст. 294 КУпАП суд, 

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Манукян Марти Андріївни – залишити без задоволення.
Постанову Галицького районного суду м. Львова від 15 лютого 2022 року щодо ОСОБА_1 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                         О.В. Маліновська-Микич