Справа № 303/9946/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        13 квітня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        МАЦУНИЧА М.В., СОБОСЛОЯ Г.Г.
за участю секретаря                БОЧКО Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Мукачівського міськрайонного суду Гутій О.В. від 20 грудня 2021 року, повний текст якої складено 20 грудня 2021 року, про відмову у прийнятті до розгляду в справі № 303/9946/21 скарги стягувача ОСОБА_1 , заінтересована особа боржник Товариство з додатковою відповідальністю «Нафтаенерго», на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваленка Євгенія Івановича, -

встановив:

Стягувач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Розман С.Ю., оскаржила ухвалу судді Мукачівського міськрайонного суду від 20.12.2021, якою відмовлено у прийнятті до розгляду її скарги на дії держвиконавця Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваленка Є.І. На думку апелянта, ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права.
Так, відмовляючи у прийнятті до розгляду її скарги на дії держвиконавця на підставі ст. 10 ч. 9, ст. 186 ч. 1 п. 2 ЦПК України, суддя суду першої інстанції виходив із того, що є таке, що набрало законної сили, рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 25.02.2021 у справі № 303/222/21 вже вирішене питання про визнання неправомірними дій держвиконавця цього ж органу ДВС Руденка Ю.О. щодо повернення без прийняття до виконання виконавчого листа Мукачівського міськрайонного суду від 13.08.2020 № 303/5985/19 про зобов`язання ТДВ «Нафтаенерго» надати ОСОБА_1 інформацію про довірчі операції з приватизаційним сертифікатом та про зобов`язання держвиконавця вчинити відповідні дії.
Однак, суддею не було взято до уваги, що у справі № 303/5985/19 вирішувалося питання про дії іншого держвиконавця і щодо іншого виконавчого листа, аніж у справі, в якій була подана дана скарга. Тому підстав для застосування за аналогією процесуального закону положень ст. 186 ч. 1 п. 2 ЦПК України суддя суду першої інстанції не мав.
Апелянт просить оскаржену ухвалу скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта ОСОБА_1 адвоката Розмана С.Ю., який скаргу підтримав, розглянувши апеляційну скаргу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи учасників процесу, суд приходить до такого.
Відповідно до ст. 186 ч. 1 п. 2 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження в справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Відмовляючи на підставі ст. 10 ч. 9, ст. 186 ч. 1 п. 2 ЦПК України ухвалою від 20.12.2021 у прийнятті до розгляду скарги ОСОБА_1 на дії держвиконавця Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваленка Є.І., суддя суду першої інстанції ґрунтувався на тому, що є таке, що набрало законної сили, рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 25.02.2021 у справі № 303/222/21 вже вирішене питання про визнання неправомірними дій держвиконавця цього ж органу ДВС Руденка Ю.О. щодо повернення без прийняття до виконання виконавчого листа Мукачівського міськрайонного суду від 13.08.2020 № 303/5985/19 про зобов`язання ТДВ «Нафтаенерго» надати ОСОБА_1 інформацію про довірчі операції з приватизаційним сертифікатом та про зобов`язання держвиконавця вчинити відповідні дії (а.с. 7-9).
Тобто, в ухвалі суддя суду першої інстанції зазначив про наявність судового рішення, ухваленого щодо неправомірних дій іншого держвиконавця, аніж того, щодо неправомірності дій якого подала скаргу ОСОБА_1 . Вже сама лиш ця мотивація вказує на одну з ключових відмінностей у скаргах ОСОБА_1 , які у різних справах подавалися щодо дій різних держвиконавців.
З наявних матеріалів випливає, що у справі № 303/5985/19 за позовом ОСОБА_1 до ТДВ «Нафтаенерго» були видані 13.08.2002 два виконавчі листи на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19.03.2020: один на виконання рішення в частині зобов`язання ТДВ «Нафтаенерго» вчинити певні дії (надати ОСОБА_1 інформацію про довірчі операції з приватизаційним сертифікатом та іншу), а інший на виконання рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 15000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги. За першим виконавчим листом оскаржувалися дії держвиконавця Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Руденка Ю.О. (справа № 303/222/21), за другим виконавчим листом оскаржувалися дії держвиконавця цього ж органу ДВС Коваленка Є.І. (справа № 303/9946/21).
Отже, йдеться про оскарження різних дій, вчинених різними держвиконавцями, у зв`язку з пред`явленням до виконання різних виконавчих листів з різними предметами виконання. Скарги в справах № 303/222/21 і № 303/9946/21 не є тотожними безвідносно до того, що виконавчі листи були видані на виконання одного рішення суду в справі № 303/5985/19, а певні дії чи бездіяльність держвиконавців можуть бути подібними, позаяк виконавчі документи були видані щодо різних предметів виконання, і, крім того, слід зважати, що в разі оскарження дій різних держвиконавців предметом доказування є, зокрема, наявність чи відсутність індивідуальної вини.
За таких умов, про тотожність скарг не йдеться ані за їх підставами, ані за їх предметами, ані за суб`єктним складом учасників відповідних справ, тому не йдеться і про наявність такого, що набрало законної сили, рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Відтак, суддя суду першої інстанції припустився помилки, тому на підставі ст. 379 ч. 1 п. 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, а справу в частині питання про прийняття до розгляду скарги на дії держвиконавця, яке належить до компетенції суду першої інстанції (ст. 23 ч. 1, ст. 447 ЦПК України), направити для продовження розгляду до цього суду.
Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 379 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу судді Мукачівського міськрайонного суду від 20 грудня 2021 року скасувати, справу в частині питання про прийняття до розгляду скарги на дії держвиконавця направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає. Повне судове рішення складене 21 квітня 2022 року.

Судді