ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2022 року          м.Дніпро         Справа №  908/1378/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)
суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г. 
при секретарі судового засідання Зелецькому Р.Р.

Представники сторін:
від відповідача: Грона Д.С., довіреність № б/н від 02.09.2021 р., адвокат;
інщі учасники процесу в судове засідання не з`явились, про дату час та розгляду справи повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо-Мет" на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.2021 (повне рішення складено 13.09.2021 суддя Науменко А.О.) у справі №908/1378/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо-Мет", ідентифікаційний код юридичної особи 40960501 (69071, м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, буд.1, кв. 61)
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжя-Авто", ідентифікаційний код юридичної особи 33921055 (69063, м. Запоріжжя, вул. Шенвізька, буд. 2-а) 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна, свідоцтво № 3740 (69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний/вул. Якова Новицького, буд. 143/7, кв. 22)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Запорізька міська рада, ідентифікаційний код юридичної особи 04053915 (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206).
про визнання пункту договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфо-Мет" звернулось до Господарського суду Запорізької області надійшла з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжя-Авто" про визнання п.п. 4.3.3 п. 4.3 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 14.02.2018, який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. та зареєстровано у реєстрі за № 980, недійсним.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підпункт 4.3.3. пункту 4.3. договору є удаваним, і відносини за цим підпунктом регулюються нормами законодавства, що регулює відносини з оренди землі. В результаті порушення прав ТОВ "Інфо-Мет" з боку ТОВ "Запоріжжя-Авто", позивач позбавлений можливості вносити плату за землю відповідно до норм закону і правил бухгалтерського обліку, оскільки: 1) компенсація орендної плати за міську землю - не є послугою і не може надаватись відповідно до закону; 2) компенсація орендної плати за міську землю - також не є і сплатою податків і зборів; 3) такий вид платежу, як компенсація орендної плати по відношенню до земельної ділянки комунальної форми власності є незаконним.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.09.2021 у справі №908/1378/21 в задоволенні позову відмовлено.
Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що Договір від 14.02.2018 підписаний позивачем без будь-яких заперечень, протокол розбіжностей не складався. Сторони, реалізуючи своє право на свободу договору, на власний розсуд врегулювали питання компенсації власнику земельної ділянки коштів за фактичне користування позивачем земельною ділянкою з моменту виникнення права власності на нерухомість, що розташована на земельній ділянці (нежитлова будівля) до моменту державної реєстрації покупцем права користування земельною ділянкою. При цьому у пункті 5.2. договору сторони підтвердили те, що: однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки; договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; їх волевиявлення є вільним і відповідає їх внутрішній волі; договір не має характеру фіктивного та удаваного правочину; договір не вчиняється під впливом тяжкої для продавця обставин і на вкрай невигідних для нього умовах; ціна продажу, зазначена в п. 1.2. цього договору, відповідає їх дійсним намірам.
Після прийняття рішень Запорізької міської ради від 19.12.2018 № 108/87 «Про надання згоди ТОВ "Запоріжжя-Авто" на поділ земельної ділянки по вул. Базовій, 6 для розташування СТО» та від 28.08.2019 № 60/13 «Про погодження ТОВ «Запоріжжя-Авто» технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по вул. Базовій, 6 для розташування СТО, позивачем не було здійснено дій, спрямованих на набуття права оренди (користування) земельної ділянки. Реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі не здійснено. Майно за договором купівлі-продажу нерухомого майна № 980 від 14.02.2018 перейшло у власність позивача, мета договору купівлі-продажу досягнута, право власності зареєстровано 14.02.2018, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно договір купівлі-продажу нерухомого майна № 980 від 14.02.2018 не містить ознак удаваності правочину. 
Відповідно до постанови суду апеляційної інстанції від 02.09.2021 у справі № 908/363/21 у зв`язку із набуттям ТОВ "Інфо-Мет" у власність нерухомості, що розташована на земельній ділянці площею 2,5054 га (кадастровий №2310100000:07:052:0002), до останнього перейшло право оренди вказаної земельної ділянки, яке у встановленому законодавством порядку було оформлено за попереднім власником нерухомості - ТОВ "Запоріжжя-Авто".

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфо-Мет" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:
- суд першої інстанції при розгляді данної справи дійшов хибних висновків четез те, що вважав доведеними факти, які мають значення для справи і як наслідок неправильно застосував норми матеріального права.
- поза увагою суду залишився факт встановлений у рішенні Господарського суду Запорізької області від 26.04.2021р. у справі № 908/363/21, яким встановлено, що причиною звернення до суду стало невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині оплати орендних платежів. Зазначеним рішенням встановлено, що ТОВ «Інфо-Мет» сплачує не компенсацію з орендної плати, а орендну плату.
Прихованим правочином є договір суборенди земельної ділянки.
- згідно підпункту 7 пункту 29 Договору оренди землі від 07.12.2007 року, укладеного між Запорізькою міською радою та ЗАТ «Запоріжжя-Авто» правонаступником якого є ТОВ «Запоріжжя-Авто» (далі - Договір 2) орендар має право за письмовою згодою орендодавця передати у суборенду орендовану земельну ділянку або її частину без зміни цільового призначення іншій особі шляхом прийняття відповідного рішення Запорізькою міською радою.
Зазначеного рішення Запорізька міська рада не приймала. Згоди на передачу частини земельної ділянки в суборенду не приймала. Відповідач не мав права передавати частину земельної ділянки в суборенду.
- оскільки укладення правочину щодо суборенди земельної ділянки відбулось без згоди на це Запорізької міської ради, це суперечить інтересам держави та актам цивільного законодавства, то підпункт 4.3.3. пункту 4.3. - має бути визнаним судом недійсним.
- позивач через бездіяльність відповідача і не зміг оформити право оренди на свою ділянку.
- належним заявником, який повинен подати документи в ДЗК на реєстрацію земельних ділянок є ТОВ «Запоріжжя-Авто». 
- позивач не може самостійно подати документи на реєстрацію земельних ділянок в ДЗК оскільки це не передбачено Процедурою.
Зазначаючи в оскаржуваному рішенні про те, що позивач самостійно повинен був здійснити реєстрацію земельної ділянки в ДЗК суд унеможливив звернення до суду з вимогою до відповідача про зобов`язання його подати документи на реєстрацію земельних ділянок в ДЗК.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжя-Авто" вказує, що:
- як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно № 242047624 від 04.02.2021 право власності на нерухоме майно за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, 6, було зареєстровано за відповідачем 14.02.2018, номер запису 24836228.
- після набуття права власності на нерухомість, в порушення п. 4.3.1 Договору відповідач не вчинив жодних дій з переоформлення права користування земельної ділянки на себе, відповідач відповідно до Договору оренди землі від 07.12.2007 продовжував перераховувати плату у бюджет. В свою чергу позивач у період з лютого 2018 року по серпень 2020 року сумлінно сплачував відповідачу передбачену Договором від 14.02.2018 компенсацію. Починаючи з серпня 2020 року відповідач почав порушувати взяті на себе зобов`язання з компенсації плати за користування земельною ділянкою. У зв`язку з цим ТОВ «ЗАПОРІЖЖЯ-АВТО» зверталось із позовом до Господарського суду Запорізької області.
- рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.04.2021 у справі № 908/363/21 з відповідача стягнуто заборгованість у розмірі 69 823 грн 68 коп за період з серпня 2020 року по січень 2021 року включно.
- відповідач продовжує ухилятися від свого обов`язку з компенсації орендної плати за земельну ділянку, яку в повному обсязі сплачує позивач. У зв`язку з цим за період з лютого 2021 року по вересень 2021 року знову утворилась заборгованість.
Отже відповідач в односторонньому порядку припинив виконувати свої зобов`язання перед позивачем. Варто вказати, що зміна керівника товариства не може бути правомірною підставою для відмови товариством від раніше взятих на себе зобов`язань.
Зауважуємо, що твердження позивача про те, що він не може здійснити оформлення земельної ділянки нібито через якісь перешкоди, які чинить позивач не відповідає дійсності, адже саме на новому власнику нерухомості лежить обов`язок з реєстрації своїх речових прав та приведення їх і відповідність до законодавства.
- будь-яких доказів того, що позивач самостійно сплачує плату за землю з моменту виникнення у нього права власності на нерухоме майно, позивачем до позову не надано.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.10.2021 апеляційну скаргу було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.
До канцелярії суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої на виконання ухвали суду додано відповідні докази.
Ухвалою суду від 03.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо-Мет" на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.2021 у справі №908/1378/21. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 15.12.2021 о 12:20 годин
15.12.2021 о 12:20 судове засідання не відбулося, через перебування головуючого судді Дарміна М.О. у відпустці з 24.11.2021 до 17.12.2021.
Ухвалою суду від 20.12.2021 розгляд справи призначено у судовому засіданні на 24.01.2022 о 12:40 годин.
Про дату час і місце розгляду справи інші учасники були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомедованими поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 4900094628437, №4900094628771 та № 4900094628780 (т.2 а.с. 56-58) 
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Крім того, згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.
Таким чином, представники сторін мають можливість ознайомитись з текстами процесуальних документів по вказаній справі в державному реєстрі судових рішень.
Беручи до уваги, що неявка представників сторін не перешкоджає перегляду справи по суті, матеріали справи є достатніми для її розгляду у судовому засіданні, справа переглядалася без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами.
24.01.2022 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

07.12.2007 Запорізькою міською радою (далі - орендодавець) та Закритим акціонерним товариством "Запоріжжя-Авто" правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжя-Авто» (далі - орендар, відповідач) укладено договір оренди землі (далі - договір оренди).
14.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжжя-Авто" (далі- відповідач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфо-Мет" (далі - позивач, покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі - договір), який посвідчено приватним нотаріусом Вовк І. І. та зареєстровано у реєстрі за № 980.
Рішенням Запорізької міської ради № 60/13 від 28.08.2019 було погоджено технічну документацію на поділ земельної ділянки по вул. Базовій, 6, на дві окремі земельні ділянки: земельну ділянку № 1 площею 2,1472 га залишено в оренді ТОВ "Запоріжжя-Авто"; земельну ділянку № 2 площею 0,3582 га для подальшої передачі в оренду ТОВ "Інфо-Мет". Зобов`язано ТОВ "Інфо-Мет" провести державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та отримати Витяг з Державного земельного кадастру про земельні ділянки.
Як вбачається з Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 06.05.2021 (кадастровий номер земельної ділянки - 2310100000:07:052:002, площа земельної ділянки - 20.5054 га, місце розташування - Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Базова, 6), право власності на земельну ділянку належить Запорізькій міській раді (код ЄДРПОУ 04053915) речове право на земельну ділянку належить ЗАТ «Запоріжжя-Авто» (код ЄДРПОУ 33921055).

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.
З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині встановлення обставин того, що Договір від 14.02.2018 підписаний позивачем без будь-яких заперечень, протокол розбіжностей не складався. Сторони, реалізуючи своє право на свободу договору, на власний розсуд врегулювали питання компенсації власнику земельної ділянки коштів за фактичне користування позивачем земельною ділянкою з моменту виникнення права власності на нерухомість, що розташована на земельній ділянці (нежитлова будівля) до моменту державної реєстрації покупцем права користування земельною ділянкою. При цьому у пункті 5.2. договору сторони підтвердили те, що: однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки; договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; їх волевиявлення є вільним і відповідає їх внутрішній волі; договір не має характеру фіктивного та удаваного правочину; договір не вчиняється під впливом тяжкої для продавця обставин і на вкрай невигідних  для нього умовах; ціна продажу, зазначена в п. 1.2. цього договору, відповідає їх дійсним намірам.
Відповідно до тексу мотивувальної частини рішення господарського суду Запорізької області від 26.04.2021р. у справі № 908/363/21:
« …12.02.2021 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжя-Авто", м. Запоріжжя до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо-Мет", м. Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 69 823,68 грн.
…Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що відповідач в порушення умов договору купівлі - продажу нерухомого майна не вносив плату за користування земельною ділянкою починаючи з 31.08.2020, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем обліковується заборгованість в розмірі 69 823,68 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 626, 627 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України. Позивач просить позов задовольнити у повному обсязі…
…Відповідачем на підставі ст. ст. 165, 251 ГПК України подано суду відзив на позовну заяву б/н від 17.03.2021, в якому відповідач зауважив, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань єдиним учасником і директором ТОВ «Інфо-Мет» є ОСОБА_1 . Відповідно до Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 18.12.2019 року складено відповідний актовий запис № 1277. Оскільки всі органи управління ТОВ «Інфо-Мет» поєднувались в одній фізичній особі, яка померла, то наразі, цивільна дієздатність юридичної особи ТОВ «Інфо-Мет» є обмеженою. Як зазначає відповідач, здійснювати свої права та обов`язки ТОВ «Інфо-Мет» зможе тільки після того, як спадкоємці ОСОБА_1 приймуть у спадщину корпоративні права і призначать нового директора. Згідно із Витягом № 60576870 про реєстрацію в Спадковому реєстрі 16.06.2020 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. зареєстрована спадкова справа № 65974271 (спадкодавець - ОСОБА_1 ). Прийняття у спадщину прав на частку ОСОБА_1 в статутному капіталі ТОВ «Інфо-Мет» і внесення відповідних змін в ЄДР про нових учасників Товариства повинно відбутись до 16.06.2021. Не дотримавшись вимог статті 120 ЗК України, позивач включив до договору купівлі-продажу пункт, який по суті створює між позивачем та відповідачем відносини суборенди земельної ділянки. Рішення Запорізькою міською радою згідно із підпунктом 7 пункту 29 договору оренди про передачу в суборенду земельної ділянки не приймалося. Рахунки на оплату, акти-звірки та балансова довідка не доводять факту наявності боргу. Просить у задоволені позову відмовити…        
… 07.12.2007 Запорізькою міською радою (орендодавець) та Закритим акціонерним товариством «Запоріжжя-Авто» (орендар, позивач) укладено договір оренди землі.
Відповідно до п. 1 договору оренди, орендодавець, відповідно до рішення чотирнадцятої сесії п`ятого скликання Запорізької міської ради № 77/268 від 29.08.2007 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування СТО, яка. знаходиться: м. Запоріжжя, вул. Базова, 6.
В оренду передається земельна ділянка загальною площею 2.5054 га. На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна: будівлі та споруди орендаря, інші об`єкти інфраструктури відсутні. Земельна ділянка передається в оренду разом з будівлями та спорудами орендаря (п. п. 2, 3, 4 договору).
Відповідно до п. 8 договору оренди, договір укладається на дев`ятнадцять років.
Договір зареєстровано у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.12.2007       № 040726101247.
14.02.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжжя-Авто" (позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфо-Мет"        (відповідач, покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчено приватним нотаріусом Вовк І. І. та зареєстровано у реєстрі за № 980…
…Згідно з п. 4.3.3. договору, зобов`язання по внесенню оплати за землю виникає у покупця з моменту переходу права власності на нерухоме майно до покупця. Плату за користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт продажу, сплачує продавець до моменту державної реєстрації покупцем права користування земельною ділянкою, при цьому покупець в строк до 5 числа кожного місяця компенсує продавцю такі витрати.
Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно № 242047624 від 04.02.2021 право власності на нерухоме майно за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, 6, зареєстровано за відповідачем 14.02.2018, номер запису 24836228.
За період з липня по грудень 2020 року позивачем перераховано орендну плату за землю на загальну суму 488 375,69 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 2630 від 21.08.2020 на суму 81 395,95 грн, № 2996 від 17.09.2020 на суму 81 395,95 грн, № 3524 від 23.10.2020 на суму 81 395,95 грн, № 3983 від 23.11.2020 на суму 81 395,95 грн, № 4342 від 17.12.2020 на суму 81               395,95 грн, № 4822 від 26.01.2021 на суму 81 395,94 грн.
Відповідачу виставлялися рахунки на плату компенсації орендної плати за землю, а саме: № 132 від 31.08.2020 на суму 11 637,28 грн; № 158 від 30.09.2020 на суму 11 637,28 грн; № 202 від 31.10.2020 на суму 11 637,28 грн; № 267 від 30.11.2020 на суму 11 637,28 грн; № 332 від 31.12.2020 на суму 11 637,28 грн; № 6 від 29.01.2021 на суму 11 637,28 грн, усього 69 823,68 грн.        
З метою досудового врегулювання спору 09.11.2020 на адресу відповідача позивачем направлено претензію на суму 33 000,00 грн. Відповіді на претензію позивачем не отримано.
На час вирішення спору в суді, відповідачем в оренду земельну ділянку на якій розміщено об`єкти нерухомого майна, які були придбані у власність на підставі договору купівлі-продажу майна від 14.02.2018 не отримано, державної реєстрації покупцем права користування земельною ділянкою не проведено.
На виконання умов п. 4.3.3 договору купівлі-продажу відповідач з серпня 2020 року не здійснював плату за користування земельною ділянкою…» 
Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має   значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.
Вказаний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 19.12.2019 по справі №916/1041/17.
З урахуванням вищевикладеного, колегією суддів визнають такими , що не потребують доказування у відповідності до вимог частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини виставлення Закритим акціонерним товариством «Запоріжжя-Авто» на підставі пункту 4.3.3 договору купівлі-продажу майна від 14.02.2018р. рахунків для компенсації орендної плати за землю, а саме: № 132 від 31.08.2020 на суму 11 637,28 грн; № 158 від 30.09.2020 на суму 11 637,28 грн; № 202 від 31.10.2020 на суму 11   637,28 грн; № 267 від 30.11.2020 на суму 11 637,28 грн; № 332 від 31.12.2020 на суму 11 637,28 грн; № 6 від 29.01.2021 на суму 11 637,28 грн, усього 69 823,68 грн; спрямування, з метою досудового врегулювання спору 09.11.2020р. на адресу ТОВ «Інфо-Мет» претензії на суму 33 000,00 грн, ненадання відповіді на яку, встановлені рішенням у справі № 908/363/21 від 26.04.2021р.
В основі принципу юридичної визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.
У низці своїх рішень ЄСПЛ, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, також указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін.
Базове тлумачення принципу res judicata вміщено в рішеннях ЄСПЛ від 03.12.2003 у справі «Рябих проти Росії», від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 18.11.2004 у справі «Праведная проти Росії», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Понамарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності.
Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/39, ECHR 2003-IX, пункт 46 рішення ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» №    32053/13).
Отже, забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.
Враховуючи викладене, здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили та є чинним, є порушенням принципу правової певності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.
Стаття 13 ЦК України, у якій визначаються межі здійснення цивільних прав, встановлює, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зокрема при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, а також не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Межі є невід`ємною рисою будь-якого суб`єктивного права. Суб`єктивні цивільні права, будучи мірою можливої поведінки уповноваженої особи, має певні межі за змістом і за характером здійснення.
Зокрема, зловживання правом - це особливий тип правопорушення, яке вчиняється правомочною особою при здійсненні нею належного їй права, пов`язаний з використанням недозволених конкретних форм в рамках дозволеного йому законом загального типу поведінки.
За одним із сучасних визначень, під зловживанням правом розуміються випадки, коли суб`єкт цивільних правовідносин, якому належить певне суб`єктивне цивільне право, здійснює його неправомірно, коли суть здійснення права іде врозріз з його формальним змістом.
Тобто уповноважена особа, маючи суб`єктивне право і спираючись на нього, виходить за межі дозволеної поведінки. Слово "зловживання" за своїм буквальним змістом означає використання, вживання чого-небудь з метою заподіяння певного зла, шкоди, збитків кому б то не було.
Семантичне тлумачення терміна "зловживання правом" призводить до висновку про те, що його основним змістом є використання належного уповноваженій особі суб`єктивного цивільного права на шкоду іншому учаснику цивільних відносин.
Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. На цих засадах мають ґрунтуватися і договірні відносини.
Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що "оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука "а також зловживання правом в інших формах", що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або  виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)".
В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає очевидним, що дії позивача, який уклав 14.02.2018р. із відповідачем договір купівлі продажу без будь-яких заперечень, підтвердивши при цьому у пункті 5.2. договору розуміння значення і умов цього договору та його правових наслідків; спрямування договору на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним та те, що договір не має характеру фіктивного та удаваного правочину; отримавши за умовами договору об`єкт нерухомості, визначений умовами договору; скориставшись правами відповідача заявив у відзиві на позовну заяву в межах справи № 908/363/21 про недотримання позивачем вимог статті 120 ЗК України і включення ним до договору купівлі-продажу умови, яка по суті створює між позивачем та відповідачем відносини суборенди земельної ділянки за відсутності відповідного рішення Запорізької міської ради, а згодом пред`явив позов про визнання умови пункту 4.3.3 цього договору недійсним на підставі якого відбулося стягнення в межах справи № 908/363/21 суперечать його попередній поведінці ( вільному волевиявленню під час укладання договору, розумінню умов договору і підтвердженню того, що правочин не є удаваним) і є недобросовісними.
Доводи апеляційної скарги в частині: « … У цьому рішенні господарський суд встановив, що причиною звернення до суду стало невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної оплати орендних платежів.
Тобто, в рішенні господарського суду був встановлений преюдиціальний факт, який свідчить про удаваність оскаржуваного правочину, а саме факт того, що за оскаржуваним договором ТОВ «Інфо-Мет» сплачує не компенсацію орендної плати, а орендну плату…» відхиляються як такі, що зводяться до вибіркового цитування змісту рішення № 908/363/21 без врахуванням вищенаведених колегією суддів обставин, встановлених зазначеним рішенням і є за своїм характером логічною помилкою придушення доказів або помилковості неповних доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).                      
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її               цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.               
За загальним правилом, закріпленим у ст. 120 Земельного кодексу України               і ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі», особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду, набуває такі ж самі права на земельну ділянку, на яких вона належала попередньому власнику (землекористувачу) на час відчуження будівлі або споруди.
Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Статтею 6 Закону України "Про оренду землі" унормовано, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Згідно з ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
За приписами ст. 4 Закону України "Про оренду землі", орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.
Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.
Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.
Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу  виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.
Статтею 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою ст. 134 цього Кодексу.
Рішенням Запорізької міської ради від 19.12.2018 № 108/87 «Про надання згоди ТОВ "Запоріжжя-Авто" на поділ земельної ділянки по вул. Базовій, 6 для розташування СТО» надано згоду товариству з обмеженою відповідальністю "Запоріжжя-Авто" на поділ земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:07052:0002 по вул. Базовій, 6 площею 2,5054 га, яка раніше передавалась в оренду рішенням міської ради від 29.08.2007 №77/268 «Про передачу в оренду ЗАТ "Запоріжжя-Авто" земельної ділянки по вул.Базовій,6 для розташування СТО», на дві окремі земельні ділянки для подальшої передачі її в оренду для розташування СТО.
Рішенням Запорізької міської ради від 28.08.2019 № 60/13 «Про погодження ТОВ «Запоріжжя-Авто» технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по вул. Базовій, 6 для розташування СТО», погоджено ТОВ «Запоріжжя-Авто» технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки (кадастровий номер 2310100000:07:052:0002) площею 2,5054 га по вул. Базовій, 6 на дві окремі ділянки таким чином: земельну ділянку № 1 площею 2,1472 га залишити в оренді у ТОВ «Запоріжжя-Авто» для розташування СТО, земельну ділянку № 2 площею 0,3582 га для подальшої передачі її в оренду ТОВ «Інфо - Мет» для розташування СТО. Зобов`язано товариства провести державну реєстрацію земельних ділянок в Державному земельному кадастрі та отримати Витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки.
Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Апелянтом не надано належних і допустимих в розумінні статтей 76,77 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження його тверджень про те, що: « … через бездіяльність відповідача він не зміг оформити право оренди на свою ділянку.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що: " ... належним заявником, який повинен подати документи в ДЗК на реєстрацію земельних ділянок є ТОВ «Запоріжжя-Авто». Позивач не може самостійно подати документи на реєстрацію земельних ділянок в ДЗК оскільки це не передбачено процедурою…" в зв`язку із чим доводи апеляційної скарги в частині :
«… суд своїм рішенням істотно обмежив права позивача на подальший захист свого права…
… Зазначаючи в оскаржуваному рішенні про те, що позивач самостійно повинен був здійснити реєстрацію земельної ділянки в ДЗК суд унеможливив наше звернення до суду з вимогою до відповідача про зобов`язання його подати документи на реєстрацію земельних ділянок в ДЗК…» відхиляються як надумані.
Відповідно до висновку Центрального апеляційного господарського суду, викладеному в постанові від 02.09.2021 у справі № 908/363/21 у зв`язку із набуттям ТОВ "Інфо-Мет" у власність нерухомості, що розташована на земельній ділянці площею 2,5054 га (кадастровий №2310100000:07:052:0002), до останнього перейшло право оренди вказаної земельної ділянки, яке у встановленому законодавством порядку було оформлено за попереднім власником нерухомості - ТОВ "Запоріжжя-Авто".
Апелянтом під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції не спростовано висновків суду першої інстанії в частині встановлення обставин того, що після прийняття вказаних рішень Запорізькою міською радою позивачем не було здійснено дій, спрямованих на набуття права оренди (користування) земельної ділянки. Реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі не здійснено. Майно за договором купівлі-продажу нерухомого майна № 980 від 14.02.2018 перейшло у власність позивача, мета договору купівлі-продажу досягнута, право власності зареєстровано 14.02.2018, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, ознак удаваності правочину вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна № 980 від 14.02.2018 не містить.
Частиною 1 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
З урахуванням вищевикладеного, висновок суду першої інстанції в частині того, що у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розміщене у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника.
Доводи апеляційної скарги в частині: 
« … господарський суд неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення…
… оскільки укладення правочину щодо суборенди земельної ділянки відбулось без згоди на це Запорізької міської ради, це суперечить інтересам держави та актам цивільного законодавства, то підпункт 4.3.3. пункту 4.3. - має бути визнаним судом недійсним…» відхиляються колегією суддів як такі, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні апелянтом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини і не відповідають фактичним обставинам справи.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.
З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.2021 у справі №908/1378/21 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо-Мет" на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3 405,00 грн. (т.2 а.с. 47) покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо-Мет" на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.2021 у справі №908/1378/21 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.2021 у справі №908/1378/21 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору у сумі 3 405,00 грн. покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфо-Мет" (69071, м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, буд.1 кв. 61, код ЄДРПОУ 40960501)

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 31.03.2022

Головуючий суддя                                                                      М.О. Дармін

Суддя                                                                                          О.Г. Іванов

Суддя                                                                                          С.Г. Антонік