ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

14 червня 2022 року 	м.Суми	

Справа №585/2533/21 
Номер провадження 22-ц/816/479/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Левченко Т. А. 
з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони :
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,  
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальова Віктора Михайловича
на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 січня 2022 року про відмову в ухваленні додаткового рішення, в складі судді Шульги В.О., постановлену у  м. Ромни, 

                                                      в с т а н о в и в:

20 грудня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ковальов В.М. звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з заявою про ухвалення додаткового рішення і проведення розподілу судових витрат на правничу допомогу. Заяву мотивував тим, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1. (РНОКПП НОМЕР_2 ) кошти у сумі 600,00 грн, як безпідставно набуте майно.
Вказував, що при подачі позовної заяви було заявлено орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу, яка надавалася позивачу на підставі укладеного з АО «Агенція правового захисту» договору про надання правової допомоги від 20 липня 2021 року.
Просив суд ухвали додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5500 грн.
Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 січня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви Ковальова В.М. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Ковальова В.М. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Ковальов В.М., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить вказану ухвалу суду скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про розподіл витрат на правничу допомогу у справі № 585/2533/21 в повному обсязі.
Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що питання про стягнення судових витрат вже було вирішено рішенням суду першої інстанції у цій справі, оскільки суд виходив з доказів, наданих позивачем при зверненні до суду, тому відмовив у стягненні таких судових витрат у зв`язку з відсутністю доказів, які підтверджують понесені позивачем витрати на правничу допомогу. Доводить, що суд не мав права вирішувати питання відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки у позовний заяві згідно з вимогами п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України було зазначено попередній/орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу і дійсно ще не були надані докази фактичних витрат на правничу допомогу. 
Вказує, що докази витрат на правничу допомогу подані до суду у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а саме: протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за наявності про це заяви, зробленої до закінчення судових дебатів. 
Не погоджується з висновком суду про порушення стороною позивача строків подачі заяви про ухвалення додаткового рішення та доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу.   
Відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не подали.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Учасники справи повідомлені про день, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились. Адвокат Ковальов В.М. у своїй заяві від 16 травня 2022 року просив розглянути справу без участі позивача та його представника.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2022 року частково задоволено позов Ковальова В.М. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 600 грн, як безпідставно набуте майно.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 908 грн судового збору. 
Повний текст рішення виготовлено 09 грудня 2021 року
Рішення про відмову у стягненні на користь позивача судових витрат суд мотивував відсутністю доказів того, які саме судові витрати ним понесено та у якому розмірі.
Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу вже було вирішено судом під час вирішення спору по суті, про що вказано у рішенні суду, що є підставою для відмови в ухваленні додаткового рішення.     
Колегія суддів вважає такий висновок суду обґрунтованим, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 20  постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК 2004 року (ст. 270 ЦПК); воно не може змінити суті основного рішення або містити у собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
Таким чином, способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення і додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, вичерпний перелік яких передбачений ст. 270 ЦПК України. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав, суд має право відмовити в його ухваленні, постановивши відповідну ухвалу.
З аналізу наведених норм вбачається, що ухвалення додаткового рішення можливе судом за умови не ухвалення рішення стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення.
Зі змісту ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 січня 2022 року вбачається, що у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальова В.М. про ухвалення додаткового рішення відмовлено у зв`язку з тим, що питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу вже вирішено судом під час розгляду скарги по суті в рішенні Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2021 року, тому суд першої інстанції правильно зазначив, що підстави для ухвалення додаткового рішення, передбачені ст. 270 ЦПК України, відсутні.
Не спростовують таких висновків суду і доводи апеляційної скарги про те, що розмір витрат ОСОБА_1 на професійну правничу у сумі 5500 грн підтверджено відповідними доказами, оскільки такі докази не були надані суду першої інстанції під час розгляду справи по суті у визначений процесуальним законом. 
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, розрахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Із змісту наведеної норми вбачається, що питання про стягнення судових витрат вирішується судом при вирішення спору по суті на підставі поданих доказів. Винятком із даного правила є випадок, коли сторона у справі, до закінчення судових дебатів, заявила про стягнення судових витрат та надала відповідні докази.
Так, клопотання про стягнення судових витрат заявлялося в позовній заяві та наводився орієнтовний розрахунок витрат позивача на правничу допомогу, однак в подальшому, всупереч вимогам ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір таких витрат позивачем не було підтверджено належними доказами. Інших заяв щодо судових витрат ні позивач, а ні його представник суду не надали, хоча представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, тому суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів, надав їм належну оцінку та дійшов висновку про недоведеність понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу.
Колегія судді погоджується з висновком суду про недоведеність позивачем та його представником існування поважних причин неподання доказів підтвердження розміру судових витрат до закінчення судових дебатів у справі. 
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали додержані норми матеріального та процесуального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу суду слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
                                               п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальова Віктора Михайловича залишити без задоволення.
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 січня 2022 року про відмову в ухваленні додаткового рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	О. Ю. Кононенко	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Т. А. Левченко