Ухвала
04 серпня 2022 року
м. Київ
справа № 463/8370/21
провадження № 61-7304ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 24 грудня 2021 року 
та постанову Львівського апеляційного суду від 21 липня 2022 року у справі за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Львівське комунальне підприємство «Рясне 402», про демонтаж самочинно встановленої площадки,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2021 року Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Львівське комунальне підприємство «Рясне 402» (далі - Львівське КП «Рясне 402»), про демонтаж самочинно встановленої площадки на металевих стовпцях, змонтованої з металевими сходами, та закладення дверного прорізу в капітальній стіні нежитлового приміщення АДРЕСА_1 .
Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 24 грудня 
2021 року позов Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати самочинно встановлену площадку на металевих стовпцях, змонтовану з металевими сходами, та закласти дверний проріз в капітальній стіні нежитлового приміщення АДРЕСА_1 .
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Львівського апеляційного суду від 21 липня 2022 року рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 24 грудня 2021 року залишено без змін.
У серпні 2022 року до Верховного Суду засобами електронного зв`язку 
з накладенням електронного цифрового підпису надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова 
від 24 грудня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду 
від 21 липня 2022 року.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до частини шостої статті 43 ЦПК України процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС) в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Згідно з пунктом 29 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Частиною сьомою статті 43 ЦПК України визначено, що у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Так, касаційна скарга  ОСОБА_1 подана засобами електронного зв`язку з накладенням електронного цифрового підпису. Проте, доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій цієї касаційної скарги або у паперовій формі заявником не надано.
Слід звернути увагу заявника на те, що у відповідності до частини восьмої статті 14 ЦПК України реєстрація в ЄСІТС не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.
Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Разом з тим, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
До касаційної скарги додана заява про відстрочення сплати судового збору за подання вказаної касаційної скарги.
Заява мотивована тим, що на утриманні ОСОБА_1 перебувають двоє неповнолітніх дітей. Через збройну агресію, чоловік ОСОБА_1 фактично залишився без роботи, місце роботи - завод «Сініат», що знаходився в місті Бахмуті Донецької обаласті зазнав ракетного обстрілу та є зруйнованим. Отже, заявниця є єдиним годувальником для своєї сім`ї (докази додані до матеріалів касаційного провадження).
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Як вбачається з судових рішень судів попередніх інстанцій, предметом позову є вимоги про демонтаж самочинно встановленої площадки. При зверненні до суду з позовом Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради сплатила судовий збір в сумі 2 270 грн.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.
Отже,  ОСОБА_1 слід сплатити суму судового збору у розмірі 4 540 грн за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, який має бути перераховано або внесено за наступними реквізитами: отримувач коштів ? ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; призначення платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: 
а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями 
статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Звільнення від сплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.
Звільнення від сплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення у справі «Креуз проти Польщі», заява № 28249/95, від 19 червня 2001 року).
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення у справах «Княт про Польщі» 
від 26 липня 2005 року, «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» від 26 липня 2005 року).
Надані ОСОБА_1 документи не є беззаперечними і достатніми доказами її скрутного майнового стану та не підтверджують з достовірністю тієї обставини, що вона не може сплатити судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».
При цьому, заявник не надала достатніх доказів на підтвердження того, що вона дійсно позбавлена можливості сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у встановленому законом розмірі, зокрема, довідки про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківських документів про відсутність на рахунках коштів, довідки податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, доказів про наявність чи відсутність рухомого або нерухомого майна та їх обсягу, цінних паперів, можливості розпоряджатися ними, тощо.
Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у ОСОБА_1 пільг щодо його оплати, можна зробити висновок про те, що належного балансу між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами заявника щодо відстрочення сплати судового збору буде дотримано у разі наявності достатніх доказів скрутного майнового стану та неможливості сплатити судовий збір.
Зазначене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливим для всіх учасників процесу.
Враховуючи зазначене, заява ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, задоволенню не підлягає. 
Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, заявнику необхідно сплатити судовий збір у визначеному розмірі відповідно до закону за подання касаційної скарги до Верховного Суду.
Разом з тим, за наявності визначених законом підстав, заявник не позбавлена права звернутися до суду касаційної інстанції із клопотанням (заявою), обґрунтованим вищевказаними доказами, про звільнення від сплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру.
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків, а саме: 1) подати копії скарги та додані до неї матеріали відповідно до кількості учасників справи засобами електронного або поштового зв`язку; 2) додати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення плати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 24 грудня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 21 липня 2022 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                         І. М. Фаловська